номер провадження справи 21/21/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 Справа № 908/1568/25 (332/3738/25)
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського Володимира Івановича, при секретарі Подгайній В.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1568/25 (332/3738/25)

За позовною заявою - Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська область, 08200, має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС, представник - адвокат Ткаченко Ю.О., має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
до відповідача - Фізичної особи - підприємця Усікова Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС, представник - адвокат Савченко (Войтович) Л.В., має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС)
про стягнення 27 907, 00 грн.

За участю представників сторін:
від відповідача - адвокат Савченко (Войтович) Л.В. (в режимі відеоконференції)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (далі - позивач) звернулося з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Усікова Дмитра Юрійовича (далі - відповідач) заборгованості за Договором про надання коштів у кредит (Кредитної лінії (Надійний)) № 8848914 від 19.02.2025 у загальному розмірі 27 907, 00 грн., з яких: 11 000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 9 509, 50 грн. - заборгованість за процентами; 1 897, 50 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 5 500, 00 грн. - заборгованість за пенею (неустойкою); 0, 00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Спір виник за позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання коштів у кредит № 8848914 від 19.02.2025.
Позовну заяву подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя; ухвалою цього суду від 23.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі № 332/3738/25.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2025 матеріали справи № 332/3738/25 передано до Господарського суду Запорізької області, у провадженні якого перебувала справа № 908/1568/25 про неплатоспроможність відповідача (частина третя статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства).
08.12.2025 справа № 332/3738/25 надійшла до Господарського суду Запорізької області.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 її розгляд визначено судді Черкаському В.І., у провадженні якого перебувала справа про неплатоспроможність відповідача.
Ухвалою від 16.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в межах провадження у справі № 908/1568/25, відкрив провадження з розгляду позовної заяви, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (абзац четвертий частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства) та призначив розгляд справи по суті на 08.01.2026. Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву (стаття 165 Господарського процесуального кодексу України), позивачу - відповідь на відзив (стаття 166 цього Кодексу).
23.12.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву.
Ухвалою від 08.01.2026 розгляд справи по суті відкладено на 19.01.2026.
У судовому засіданні 19.01.2026 відкрито розгляд справи по суті; представник відповідача у вступному слові проти позову заперечив.
Ухвалою від 19.01.2026 суд, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, повернувся до стадії відкриття провадження у справі та призначив підготовче засідання на 11.02.2026.
Ухвалою від 11.02.2026 підготовче засідання відкладено на 03.03.2026.
Ухвалою від 03.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.04.2026. За результатами підготовчого провадження підстав для залишення позовної заяви без розгляду суд не установив.
08.04.2026 представник позивача подав через підсистему "Електронний суд" клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (додатки до позову: Виписка з ЄДР, додатки до позову, платіжна інструкція про сплату судового збору, розрахунок заборгованості, докази направлення позову відповідачу).
10.04.2026 представник відповідача подав через підсистему "Електронний суд" заперечення проти долучення цих доказів, посилаючись на пропуск позивачем строку подання доказів (частини 2, 8 статті 83, частина 1 статті 84 ЦПК України).
Суд зазначає, що посилання відповідача на норми Цивільного процесуального кодексу України є помилковим, оскільки справа розглядається у порядку господарського судочинства; водночас аналогічні обмеження щодо подання доказів встановлені статтею 80 Господарського процесуального кодексу України.
Позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та без участі позивача і його представника.
Судові засідання з розгляду справи по суті відбулися 02.04.2026 та 14.04.2026 у режимі відеоконференції за участю представника відповідача.
Позивач у судові засідання не з`являвся, представників не направляв, відповіді на відзив позивач не подав.
Справа про неплатоспроможність Фізичної особи - підприємця Усікова Д. Ю. (№ 908/1568/25) перебувала у процедурі реструктуризації боргів боржника; повноваження керуючого реструктуризацією виконував арбітражний керуючий Каратун Є.Є.
Ухвалою від 07.04.2026 провадження по справі № 908/1568/25 про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця Усікова Дмитра Юрійовича закрите.
За результатами розгляду справи по суті 14.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

УСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 19.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (код ЄДРПОУ 39861924; далі - первісний кредитор) та відповідачем укладено Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8848914 на наступних умовах: сума кредиту - 11 000, 00 грн., строк кредитування - 360 днів (з 19.02.2025 по 13.02.2026), тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія, фіксована процентна ставка - 0,95 % за кожен день на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту - 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 897, 50 грн.), неустойка - 550, 00 грн. за кожен день понадстрокового користування (п. 2.2 Договору).
Позивач посилається на укладення договору в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором (номер 171058, час відправки 19.02.2025 15:16:38 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1) у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", з ідентифікацією за допомогою Системи BankID НБУ через monobank 25.06.2024 (Довідка про ідентифікацію).
Позивач стверджує, що первісний кредитор виконав зобов`язання, перерахувавши 11 000, 00 грн. на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 (VISA, банк-емітент - JSC Universal Bank) за посередництвом платіжної установи ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" (код ЄДРПОУ 39706018, ліцензія НБУ № 21/764-рк від 27.04.2023) що на думку позивача, підтверджується: копією платіжної інструкції/операції № 09a8c01c-476a-436d-8da1-6e21f4d21723 від 19.02.2025 на суму 11 000, 00 грн.; листом первісного кредитора Вих. № 25/06/25-19 від 25.06.2025; довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000034995/ТНПП від 26.06.2025.
Позивач зазначає, що 26.06.2025 між первісним кредитором (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено Договір факторингу № 26/06/25, за яким право грошової вимоги до відповідача за Договором кредиту № 8848914 відступлено позивачу (Реєстр прав вимог № 26/06/25-01 від 26.06.2025, де відповідач зазначений під № 182, одинична ціна - 2 310, 00 грн.). Оплата за Реєстром прав вимог здійснена платіжною інструкцією № 579937077.1 від 08.07.2025 на суму 582 689, 25 грн.
Відповідач та його представник проти позову заперечують з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Заперечення зводяться до такого.
По-перше, відповідач просить залишити позов без розгляду, оскільки позивач не подав до господарського суду заяву з грошовими вимогами до боржника у порядку статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства і не сплатив судовий збір за подання такої заяви, а тому, на думку відповідача, не набув статусу кредитора у справі про неплатоспроможність відповідача.
По-друге, відповідач стверджує, що позивач не довів факту укладення Кредитного договору саме відповідачем: не доведено належність відповідачу одноразового ідентифікатора 171058 та факт підписання ним договору електронним підписом; копія договору не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".
По-третє, відповідач посилається на неналежність і недопустимість доказів надання коштів: відсутні первинні бухгалтерські документи (виписка по рахунку), а надані довідки не містять даних про власника картки та повного її номера, що унеможливлює висновок про зарахування коштів саме відповідачу.
По-четверте, відповідач вважає незаконним нарахування неустойки (5 500, 00 грн.) з огляду на пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (мораторій на нарахування неустойки у період воєнного стану).
По-п`яте, відповідач вважає нікчемним нарахування комісії (1 897, 50 грн.) з підстав, передбачених законодавством про споживче кредитування.
По-шосте, відповідач вважає проценти (9 509, 50 грн., що становить 86,45 % від тіла кредиту) несправедливою умовою договору (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", а сам договір - недійсним у зв`язку з нечесною підприємницькою практикою.
По-сьоме, відповідач заперечує проти доведеності відступлення права вимоги: до позову не додано Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги, докази оплати та ліцензії.
Відповідач просить залишити позов без розгляду; у разі відмови в задоволенні цього клопотання - відмовити в позові повністю; судові витрати покласти на позивача. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу - 10 000, 00 грн.
Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, у тому числі спори щодо вимог до боржника. Заявлена позивачем вимога про стягнення з боржника заборгованості є таким майновим спором і підлягає вирішенню по суті в межах справи про неплатоспроможність.
Суд враховує наступні обставини.
Справа про неплатоспроможність Фізичної особи - підприємця Усікова Д.Ю. (№ 908/1568/25) перебувала у процедурі реструктуризації боргів боржника; повноваження керуючого реструктуризацією виконував арбітражний керуючий Каратун Є.Є.
Ухвалою від 07.04.2026 провадження по справі № 908/1568/25 про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця Усікова Дмитра Юрійовича закрите.
Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Відповідач обґрунтовує клопотання про залишення позову без розгляду тим, що позивач не заявив грошових вимог до боржника у порядку статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства і не сплатив відповідний судовий збір.
Суд відхиляє це клопотання.
Процедура заявлення грошових вимог конкурсних кредиторів (стаття 45 Кодексу України з процедур банкрутства) є самостійною і спрямована на включення вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника. Незастосування позивачем цієї процедури не впливає на повноваження суду вирішити майновий спір за участю боржника по суті в межах справи про банкрутство (частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства).
Підстави для залишення позову без розгляду визначені статтею 226 Господарського процесуального кодексу України і є вичерпними.
Обставини, на які посилається відповідач, до цього переліку не належать. Відповідних підстав суд не установив і за результатами підготовчого провадження (ухвала від 03.03.2026). За таких умов спір вирішується по суті.
З урахуванням підстав позову та заперечень предметом доказування у справі є: факт укладення Договору про надання коштів у кредит № 8848914 від 19.02.2025 саме з відповідачем; факт надання (перерахування) кредитних коштів саме відповідачу; дійсність та обсяг права грошової вимоги, набутого позивачем за Договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025; наявність і розмір заборгованості відповідача.
Відповідно до статей 13 і 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок довести факт укладення договору з відповідачем, факт надання йому коштів та наявність заборгованості покладається на позивача.
Докази оцінюються судом за критеріями належності, допустимості, достовірності та вірогідності (статті 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 79 цього Кодексу обставина вважається доведеною, якщо надані докази роблять її більш вірогідною, ніж протилежне.
Позивач, на якого покладено тягар доказування, відповіді на відзив та додаткових доказів не подав, доводів відзиву по суті не спростував.
Щодо факту надання кредитних коштів відповідачу.
Обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти виникає за умови фактичного отримання ним коштів від кредитодавця (статті 1046, 1048, 1054 Цивільного кодексу України).
Факт надання коштів є ключовою обставиною, без доведення якої позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підтвердження перерахування коштів позивач надав: копію платіжної інструкції/операції № 09a8c01c-476a-436d-8da1-6e21f4d21723 від 19.02.2025 на суму 11 000, 00 грн., складену ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес", із зазначенням відправника - ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" (ЄДРПОУ 39861924, IBAN НОМЕР_3 в АТ "Універсал Банк"), отримувача - платіжний інструмент НОМЕР_2 (VISA), код авторизації 281519; інформацію сервісу визначення банку за номером картки (BIN 444111), згідно з якою картка належить до платіжної системи VISA та видана JSC Universal Bank, тип - CREDIT, категорія - INFINITE; лист первісного кредитора вих. № 25/06/25-19 від 25.06.2025, в якому зазначено номер платежу для відповідача - 09a8c01c-476a-436d-8da1-6e21f4d21723; довідку ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000034995/ТНПП від 26.06.2025, що підтверджує завершення платіжної операції від 19.02.2025 на суму 11 000, 00 грн. на ЕПЗ номер НОМЕР_2 на ім`я " Усіков Дмитро ".
Жоден із зазначених документів не підтверджує належність картки № НОМЕР_2 саме відповідачу з достатнім ступенем достовірності. Інформація за BIN установлює лише банк-емітент, платіжну систему, тип і категорію картки, але не її власника. Лист первісного кредитора є одностороннім документом, складеним заінтересованою стороною. Довідка ТОВ "ФК "Фінекспрес" містить лише ім`я "Усіков Дмитро" без по батькові, РНОКПП чи інших ідентифікуючих даних, а також лише маскований номер картки ( НОМЕР_2 ), що не дозволяє однозначно ідентифікувати отримувача коштів.
Виписка з банківського рахунку відповідача - доказ, що підтверджує рух коштів за конкретним рахунком та зарахування коштів конкретній особі, в матеріалах справи відсутня.
Суд враховує висновок Верховного Суду (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц), за яким довідки про перерахування суми кредиту та розрахунок заборгованості, складені кредитором, не є первинними бухгалтерськими документами і самі по собі не підтверджують факту перерахування коштів конкретному позичальнику; належним доказом руху коштів за рахунком та їх зарахування є виписка з банківського рахунку, яка має знаходитися у кредитора, у тому числі нового.
За стандартом вірогідності доказів надані позивачем докази не дають підстав вважати більш вірогідним, ніж протилежне, що кредитні кошти у розмірі 11 000, 00 грн. отримані саме відповідачем.
Отже, факт надання (перерахування) кредитних коштів відповідачу позивачем не доведений.
Щодо факту укладення Кредитного договору відповідачем.
Згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України, статтями 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та статтями 5 - 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний правочин вважається вчиненим у письмовій формі за умови його підписання уповноваженою особою електронним підписом або одноразовим ідентифікатором з можливістю ідентифікації підписанта; одноразовий ідентифікатор має являти собою дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що надсилаються особі, яка приймає пропозицію укласти договір.
Належність відповідачу одноразового ідентифікатора 171058 та факт підписання ним договору підтверджуються лише документами, складеними самим первісним кредитором (копією договору та Довідкою про ідентифікацію, в якій зазначено проходження BankID НБУ через monobank 25.06.2024 19:54:46, а також час відправки ідентифікатора 19.02.2025 15:16:38 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1). Іншими доказами ці обставини не підтверджені.
З урахуванням наведеного у пунктах 34 - 40 цього рішення висновку про недоведеність надання коштів питання достатності доказів укладення договору самостійного значення для вирішення спору не має; недоведеність укладення договору відповідачем додатково підтверджує недоведеність позовних вимог.
Господарський процес застосовує стандарт вірогідності доказів, а не стандарт "поза розумним сумнівом". Навіть за цим (нижчим) стандартом надані позивачем докази є недостатніми для висновку про укладення договору відповідачем та про отримання ним коштів.
Щодо відступлення права вимоги.
Доводи відповідача про недоведеність відступлення суд відхиляє: матеріали справи містять Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 укладений між ТОВ "Фінпром Маркет" (Фактор, код ЄДРПОУ 43311346, витяг з Державного реєстру фінансових установ - ліцензія НБУ від 25.03.2024 на факторинг) та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (Клієнт), Реєстр прав вимог № 26/06/25-01 від 26.06.2025 (295 боржників, загальна сума заборгованості 8 514 595, 95 грн., ціна придбання 582 689, 25 грн.) та платіжну інструкцію № 579937077.1 від 08.07.2025 (платник - ТОВ "Фінпром Маркет", отримувач - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", IBAN НОМЕР_3, сума - 582 689, 25 грн., призначення - "Оплата реєстру прав вимог № 26/06/25-01 від 26.06.2025 року згідно договору факторингу № 26/06/25 від 26 червня 2025 року"), що відповідає вимогам до доказів набуття права вимоги (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20).
Водночас згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Оскільки наявність у первісного кредитора дійсного права грошової вимоги до відповідача не доведена (не доведено укладення договору та надання коштів), до позивача за Договором факторингу № 26/06/25 не могло перейти право вимоги до відповідача, а саме відступлення не створює для позивача підстав для стягнення.
Щодо інших аргументів сторін.
Доводи відповідача щодо правомірності й розміру окремих складових заявленої заборгованості - нарахування комісії (1 897, 50 грн.), процентів (9 509, 50 грн.) та неустойки (5 500, 00 грн.), а також щодо застосування мораторію, передбаченого пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, - стосуються наслідків чинного зобов`язання. Оскільки базові обставини (укладення договору та надання коштів) не доведені, ці складові заборгованості не виникли, а тому зазначені аргументи не впливають на висновок суду по суті спору і окремої оцінки не потребують.
Враховуючи надані доказі, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, на які посилається як на підставу позову: факту укладення Договору про надання коштів у кредит № 8848914 від 19.02.2025 саме з відповідачем та факту надання відповідачу кредитних коштів.
За недоведеності цих обставин відсутні підстави для висновку про наявність у відповідача заборгованості та про порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких подано позов.
За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судовий збір, сплачений позивачем, покладається на позивача і відшкодуванню не підлягає.
Витрати відповідача на професійну правничу допомогу у відзиві визначені лише попереднім (орієнтовним) розрахунком (10 000, 00 грн.); докази фактично понесених витрат у матеріалах справи відсутні.
Питання розподілу таких витрат може бути вирішено в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 129 та статтею 221 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідної заяви та доказів.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати позивача на правничу допомогу покладаються на позивача.
Керуючись ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 129, 238, 240, 241, 254, 256-257, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам (до електронного кабінету).

Розмістити повний текст рішення на сайті Господарського суду Запорізької області (https://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/gromadyanam/advert/).

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.06.2026.

Суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ