Справа №574/584/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/13/26 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 574/584/23 за апеляційною скаргою захисника ЛІШУНОВА Є. О. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 13.09.2023, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП,

установив:

В апеляційній скарзі захисник ЛІШУНОВ Є. О. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, оскільки його підзахисний не погодився з результатом огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, наполягав на проведенні такого в закладі охорони здоров`я, однак через те, що відеозаписи відкориговані, тому на них відсутня ця інформація, а свідок ОСОБА_2 , який міг підтвердити правдивість позиції ОСОБА_3 , не був допитаний судом першої інстанції, суд розглянув справу без його участі, чим порушив право на захист ОСОБА_3 та процесуальний порядок розгляду справи. Вважає відеозапис з нагрудних камер працівників поліції недопустимим доказом, оскільки відсутні дані про інвентарні номери приладу та інформація щодо обставин копіювання даного відеозапису, крім того, він не підписаний електронним цифровим підписом.
Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 13.09.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.
Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрите на підставі п. 7 ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. 
Згідно постанови судді, 09.06.2023 о 16 год. 55 хв. в м. Буринь по вул. Зарічній ОСОБА_3 керував т/з Chevrolet Niva 2, р. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор «Drager 6820», результат огляду – 2,26 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР. Крім того, ОСОБА_3 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, виїжджаючи на дорогу з місця стоянки від магазину «Візит» не надав перевагу в русі т/з ВАЗ 21102, р. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався головною дорогою в попутному напрямку, внаслідок ДТП т/з зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 2.3б, 10.2 ПДР.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду в установлений законом спосіб, ОСОБА_3 та його захисник Лішунов Є. О. в судове засідання не з`явились, від захисника Лішунова Є. О. до суду апеляційної інстанції надійшла письмова заява про підтримку своєї апеляційної скарги та її розгляд у його відсутність, а від ОСОБА_3 будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення апеляційного розгляду справи, не надходило, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268, 271, 277-2 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).
Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, в апеляційній скарзі захисником Лішуновим Є. О. не оскаржуються.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
Зокрема, здійснивши розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 167818 від 09.06.2023 (а. с. 1), суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується, крім протоколу, наявними у справі доказами, а саме:
- відеозаписами події з технічних засобів поліцейських, якими підтверджуються обставини керування т/з ОСОБА_3 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння на місці ДТП і проведення поліцейським огляду ОСОБА_3 на стан відповідного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат огляду – 2,26 проміле, відсутність зауважень щодо проведеного огляду зі сторони ОСОБА_3 (а. с. 2);
- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», проведеного 09.06.2023, результат тесту – 2,26 проміле, підписаний останнім без застережень (а. с. 3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у водія ОСОБА_3 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, результат огляду – 2,26 проміле. З результатом огляду ОСОБА_3 був згоден (а. с. 4);
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 09.06.2023 щодо керування ним т/з Chevrolet Niva 2, р. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а також обставин вчинення ДТП (а. с. 5).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського та у постанові судді присутні посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Так, у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає обов`язковому огляду на відповідний стан сп`яніння.
Згідно визначеної процедури огляд, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Відеозаписи події наведеного вище правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних обставин, а засвідчують, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських щодо забезпечення проходження водієм ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, а із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а той факт, що зафіксовані на них події за участю останнього мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.
Цей відеозапис розкриває повну картину події, яка відбулась 09.06.2023 о 16 год. 55 хв. по вул. Зарічній в м. Буринь за участю водія ОСОБА_3 , та містить усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді (ст. 280 КУпАП), зокрема: 1) факт керування особою т/з; 2) вимога поліцейського до особи, яка керувала т/з, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; 3) проходження особою, яка керувала т/з, медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП із використанням спеціального технічного засобу; 4) згода особи, яка керувала т/з, з результатом огляду (тестування).
Доводи захисника в апеляційній скарзі про недопустимість як доказу вказаних вище відеозаписів через їх відкорегованість, відсутність цифрового підпису, інвентарних номерів приладу тощо апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, а наявні відеозаписи органічно узгоджуються з іншими наявними в справі доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.
Крім того, відеозаписи не суперечать приписам ч. 1 ст. 251 КУпАП, згідно яких доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування т/з, актом огляду та тимчасового затримання т/з, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
З огляду на викладене, вимога поліцейських до ОСОБА_3 про проходження ним огляду на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП), оскільки водієві забороняється керувати т/з із ознаками алкогольного сп`яніння у будь-якому випадку, а правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з моменту, коли т/з почав рухатись, хоч своїм ходом, хоч за допомогою буксирування, і не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з (абз. 3 і 4 п. 27 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами).
Саме недотримання водієм ОСОБА_3 імперативних вимог ПДР, а не дії будь-яких інших осіб, і призвело до складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до його змісту (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) – керування особою т/з в стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР – 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за невиконання водієм певного обов`язку ПДР – ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_3 як учасника дорожнього руху.
Є необґрунтованими і не підлягають задоволенню твердження сторони захисту про незгоду ОСОБА_3 з результатом огляду на стан сп`яніння і наполягання останнього на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказам, належну правову оцінку яким надав суддя суду першої інстанції в своїй постанові.
Судом першої інстанції у встановленому законом порядку за клопотанням сторони захисту в судове засідання викликався свідок ОСОБА_2 , але останній до суду не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, внаслідок чого і не був допитаний з об`єктивних причин, тому відповідні доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_3 через не допит свідка на захист є безпідставними і задоволенню не підлягають. 
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду на стан сп`яніння, який був проведений на місці ДТП із відео фіксацією подій правопорушення та із застосуванням спеціального технічного засобу, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з повинен виконувати, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Належна правова процедура – це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей чи допущення недоліків при складанні протоколу про адміністративні правопорушення (інших процесуальних документів) тощо, суддя повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень і недоліків на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні порушення/недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в постанові судді обставин ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, так як будь-який наявний у справі обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 13.09.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ЛІШУНОВА Є. О. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов