ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/10727/24
провадження № 1-кп/753/799/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді    ОСОБА_1 ,
при секретарі     ОСОБА_2 ,
за участі прокурора    ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42016000000002477, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестовіца Берестовицького району Гродненської області Білоруської РСР, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2014 року представниками органів державної влади рф на території Автономної Республіки Крим організовано введення пропагандистської підривної діяльності за наслідками якої, усупереч Конституції України та Законів України, відбулась тимчасова окупація зазначеної території.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.
Згідно з вимогами ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим» Верховна Рада Автономної Республіки Крим є представницьким органом Автономної Республіки Крим, який здійснює свої повноваження на підставі Конституції України і законів України, Конституції Автономної Республіки Крим і нормативно-правових актів Автономної Республіки Крим з метою сприяння реалізації прав та інтересів населення автономії та вирішенню питань життєдіяльності регіону. Діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим визначається Конституцією України, цим Законом, Конституцією Автономної Республіки Крим, регламентом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим в межах її повноважень.
На підставі п. п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим» до відання Верховної Ради Автономної Республіки Крим належить прийняття Конституції Автономної Республіки Крим та подання її на затвердження Верховної Ради України, внесення у встановленому порядку змін до неї, а також прийняття нормативно-правових актів, контроль за їх виконанням; прийняття рішення про проведення місцевого референдуму; призначення на посаду та звільнення з посади за поданням Голови Верховної Ради Автономної Республіки Крим Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим відповідно до Конституції України.
Нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим не можуть суперечити Конституції і законам України та приймаються відповідно до Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України та на їх виконання.
Водночас, 06.03.2014 у приміщенні Верховної Ради АР Крим, у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п.2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума» з визначенням 16.03.2014 датою такого волевиявлення, на яке серед інших виносилося питання про входження АР Крим до складу рф на правах суб`єкта.
Крім того, у порушення вищезазначених вимог законодавства України, в приміщенні Верховної Ради Автономної Республіки Крим за адресою: м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 18, проведено засідання Верховної Ради Автономної Республіки Крим 11.03.2014на якому прийнято незаконну постанову № 1727-6/14 «О Декларации о независимости Автономной Республики Крым и города Севастополя», відповідно до якої «в случае если в результате предстоящего 16 марта 2014 года прямого волеизъявления народов Крыма будет прийнято решение о вхождении Крыма, включая Автономную Республику и город Севастополь, в состав россии, Крым после референдума будет объявлен независимым и суверенным государством с республиканской формой правления», «Республика Крым как независимое и суверенное государство в случае соответствующих результатов референдума обратиться к рф с предложением о принятии Республики Крым на основе соответствующего межгосударственного договора в состав рф в качестве нового субъекта рф».
Відповідно до вищезазначених незаконних постанов 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу рф на правах суб`єкта федерації.
Крім того, у приміщенні Верховної Ради АР Крим за адресою: м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 18, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим, повноваження якої припинено постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», пунктом 1 якої передбачено «провозгласить Крым независимым суверенным государством - Республикой Крым, в которой город Севастополь имеет особый статус», тобто створено нелегітимне державне утворення «республика крым».
В цей же день депутатами Верховної Ради АР Крим з метою створення незаконно створеного органу прийнято постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».
У подальшому, 18.03.2014 між рф та представниками нелегітимного державного утворення «Республіка Крим» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу рф.
Крім того, 11.04.2014 в приміщенні Верховної Ради Автономної Республіки Крим за адресою: м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 18 відбулось позачергове засідання незаконно створеного органу «Государственный Совет Республики Крым», на якому 88 колишніми депутатами Верховної Ради Автономної Республіки Крим одноголосно прийнято так звану «Конституцию Республики Крым», відповідно до якої «Республика Крым является демократическим правовым государством в составе рф, а территория Республики Крым является единой и неделимой и составляет неотъемлемую часть территории российской федерации».
ОСОБА_9 , будучи громадянином України, мешканцем Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи вирішив надати допомогу в проведенні підривної діяльності російської федерації проти України. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянин України ОСОБА_5 , будучи призначеним постановою Верховної ради України №1655-ІНІ від 20.04.2000 року суддею Керченського міського суду Автономної Республіки Крим, безстроково, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади російської федерації, та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів російської федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.
Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та російської федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, перебуваючи в м. Керч АР Крим упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади російської федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». У подальшому протягом 2014 року продовжував виконувати обов`язки судді незаконного створеного суддівського органу російської федерацією «керченского городского суда республики крым», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» російської федерації № 6-ФК «про прийняття в російську федерацію республіки крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів республіки крим та міста федерального значення севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, а також федерального закона рф «О создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации».
Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянин України ОСОБА_10 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно: знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства російської федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «керченского городского суда республики крым» по вул. Свердлова, 4, м. Керч, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах російської федерації, керуючись нормами законодавства російської федерації 02.09.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-194/2014, 11.09.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-202/2014, 12.09.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-203/2014, 15.09.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-224/2014, 16.09.2014 точний розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-240/2014, 19.09.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-241/2014, 26.09.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-249/2014, 01.10.2014 точний час, досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-251/2014, 09.10.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-259/2014, 15.10.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-263/2014, 28.10.2014 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №1-262/2014.
Допомога ОСОБА_5 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.
Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_5 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданні допомоги державним органам російської федерації у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами російської федерації конкурсу указом президента російської федерації від 19.12.2014 року №786 діючий суддя судової влади України, громадянин України ОСОБА_5  продовжував роботу у складі незаконного органу судової влади російської федерації на окупованій території АР Крим та продовжив здійснення правосуддя на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях республіки крим та міста федерального значення севастополя». 
Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади, як невід`ємної частини федеральних органів влади російської федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_5 вчинив державну зраду.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, клопотань на адресу суду також не подавав.
Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора) та суду, зокрема шляхом опублікованих повісток про виклик на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та Дарницького районного суду м. Києва, публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження, свідчить про те, що ОСОБА_5 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя, що свідчить про те, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист і доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а також свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя необхідно оцінювати як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Крім того, розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24.05.2007 р. у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії», судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст. 6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який реально був забезпечений державою.
Захисник  ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що обвинувачений не скоював державної зради, вимушено опинився на тимчасово окупованій території АР Крим внаслідок збройної агресії з боку рф, яка сталась в дуже короткі строки. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 не були спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди безпеці України. Захисник також зазначив, що вважає, що здійснення ним захисту ОСОБА_5 було неповним, оскільки здійснювалось за відсутності вказаного обвинуваченого. На думку захисника, в матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_5 . За наведених обставин просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, або ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 у зв`язку із недоведеним наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Фактичні обставини, які суд має визнати загальновідомими і такими, що не потребують доказування в межах даного провадження.
Тимчасова окупація з боку рф частини території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексія з боку рф цієї частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доведення.
Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів рф «Про використання Збройних Сил рф на території України» від 01.03.2014 р. № 48-СФ за результатами звернення Президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту ЗС рф, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту рф на використання ЗС рф на території України.
06.03.2014 р. Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України №261/2014 від 07.03.2014 р. дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2014 від 14.03.2014 р. визнана неконституційною.
11.03.2014 р. Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14.03.2014 р. №296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2014 від 20.03.2014 р. визнана неконституційною.
Постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 р. №891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.
17.03.2014 р. представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову № 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».
18.03.2014 р. «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між рф та «Республікою Крим» про прийняття до рф «Республіки Крим» та утворення у складі рф нових суб`єктів, який вже 19.03.2014 р. рішенням Конституційного Суду рф визнаний таким, що відповідає Конституції рф, 20.03.2014 р. його ратифікувала більшістю голосів Держдума рф, а 21.03.2014 р. - Рада Федерації Федеральних Зборів рф, відтак цей «Договір» набрав чинності 21.03.2014 р.
21.03.2014 р. прийнятий Закон рф № 6-ФКЗ, яким прийнято до рф «республіку крим» та утворені у складі рф нові суб`єкти. «республіка крим» вважається прийнятою до рф з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону рф №6-ФКЗ).
11.04.2014 р. «Державна рада Республіки Крим» прийняла «конституцію республіки крим» як суб`єкта рф.
Верховною Радою України 15.04.2014 р. прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС рф на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку рф.
Крім того, Верховною Радою України 21.04.2015 р. прийнято Постанову № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії рф та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку рф на території АР Крим 20.02.2014 р., яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.
Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27.03.2014 р. №68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16.03.2014 р., визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.
Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19.12.2016 р. № 71/205 та від 19.12.2017 р. № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17.12.2018 р., «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22.12.2018 р. послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку рф внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.
Вказані та інші аналогічні за оцінками вказаних подій резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Закон України №1207-VII, постанови Верховної Ради України є нормативно-правовими актами, що становлять частину законодавства України, на підставі якого суд приймає рішення у справі.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду, в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були безпосередньо ретельно досліджені у судовому засіданні та оцінені судом.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України та на час дій, які ставляться йому у провину, був призначеним постановою Верховної ради України №1655-ІНІ від 20.04.2000 року суддею Керченського міського суду Автономної Республіки Крим, безстроково, та мав відповідні повноваження в березні-грудні 2014 року.
Стосовно громадянства ОСОБА_5 суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.
Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави (ст. ст. 17, 18 та 19). При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України, а не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України (ст. ст. 18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України несе всі обов`язки громадянина України (ст. 20).
Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (ч. 4 ст. 5), примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, і не є підставою для втрати громадянства України.
Отже, ОСОБА_5 по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання. Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ним громадянства України.
Також, як встановлено в ході судового розгляду, протягом всього часу від ОСОБА_5 будь-яких заяв та звернень про припинення громадянства України не надходило до жодного органу влади, а тому, на переконання суду, відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_5 є громадянином України, оскільки датою припинення громадянства України у випадках, передбачених зазначеним Законом, є дата видання відповідного Указу Президента України, який щодо ОСОБА_5 не видавався. 
При цьому, згідно з наданою Управлінням стратегічних розслідувань у Київській області ДСР НП України, ОСОБА_5 на час інкримінованого злочину перебував на території України - державний кордон України не перетинав, станом на 2024 рік мешкав у м. Керч АР Крим (т. 2 а.с. 157-158, т. 3 а.с. 4-9).
Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 01 травня 2024 року з додатками, пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався з використанням службового комп?ютера DELL, через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TunnelBear». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «собрание законодательства российской федерации».
За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет-посилання, яке розміщено на сайті: ttp://www.kremlin.ru/acts/bank/38220.
Оглядом вказаного посилання встановлено, що у ньому міститься інтерактивне посилання на копію вказаного закону у форматі PDF. При натисканні за допомогою комп?ютерного маніпулятора на посилання, у новій вкладці інтернет браузера відображається копія закону, який має назву: «федеральный конституционный закон «о принятии в российскую федерацию республики крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - республики крым и города федерального значения севастополя». 
Текст федерального конституційного закону російської федерації під назвою (далі російською мовою) «о принятии в российскую федерацию республики крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - республики крым и города федерального значения севастополя» роздруковано та долучено до протоколу огляду.
Пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався з використанням службового комп?ютера DELL, через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TunnelBear».
Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «о создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации».
За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет-посилання «федеральный закон от 23 июня 2014 г. № 154-фз «о создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» | документы ленты прайм: гарант.ру (garant.ru)».
При натисканні за допомогою комп?ютерного маніпулятора на посилання, у новій вкладці інтернет браузера відображається текст закону, який має назву (далі російською мовою): «федеральный закон от 23 июня 2014г. №154-ф3 «о создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» (т. 3 а.с. 10-60).

Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 01 травня 2024 року пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався з використанням службового комп?ютера DELL, через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TunnelBear». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «судья ОСОБА_5 ». 
За результатами пошуку, серед інших результатів, було виявлено наступні публікації на інтернет-посиланнях, в яких міститься інтерактивне посилання про діючих суддів «Керченского городского суда», серед яких суддя « ОСОБА_5 »:

ІНФОРМАЦІЯ_2 
ІНФОРМАЦІЯ_3 

ІНФОРМАЦІЯ_4  .
З вказаних посилань було зроблено скріншоти за допомогою клавіш «Print Screen», які роздруковано та долучено до протоколу на 11 аркушах (т.3 а.с.61-73). 
Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 01 травня 2024 року, пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався з використанням службового комп?ютера DELL, через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TunnelBear». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «Керченский городской суд».
За результатами пошуку, серед інших результатів, було виявлено наступні публікації на інтернет-посилання, яке розміщено на сайті «Керченский городской суд», а саме https://kerch--krm.sudrf.ru/.
Далі через інтерактивну кнопку «судебное делопроизводство» було здійснено перехід.  
Далі через інтерактивну кнопку «поиск информации по делам» було здійснено перехід. 
Далі через інтерактивну кнопку «изменить» було здійснено перехід на вкладку «производство по материалам», після чого через інтерактивну кнопку «судья» було обрано « ОСОБА_5 » та через інтерактивну кнопку «найти» було здійснено перехід на вкладку. 
З вказаного посилання через інтерактивну кнопку «печать» було роздруковано відомості щодо розгляду ОСОБА_5 490 справ категорії «производство по материалам», які долучені до протоколу на 39 аркушах (т.3 а.с.74-115). 
Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 01 травня 2024 року (м. Київ), пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався з використанням службового комп?ютера DELL, через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TunnelBear». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «Керченский городской суд».
За результатами пошуку, серед інших результатів, було виявлено наступні публікації на інтернет-посилання, яке розміщено на сайті «Керченский городской суд», а саме https://kerch--krm.sudrf.ru/.
Далі через інтерактивну кнопку «судебное делопроизводство» було здійснено перехід.
Далі через інтерактивну кнопку «поиск информации по делам» було здійснено перехід. 
Далі через інтерактивну кнопку «изменить» було здійснено перехід на вкладку «уголовные дела - первая инстанция», після чого через інтерактивну кнопку «судья» було обрано « ОСОБА_5 » та через інтерактивну кнопку «найти» було здійснено перехід на вкладку. 
З вказаного посилання через інтерактивну кнопку «печать» було роздруковано відомості щодо розгляду ОСОБА_5 68 справ категорії «уголовные дела - первая инстанция», які долучені до протоколу на 39 аркушах (т. 3 а.с. 116-159).
Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 30 вересня 2023 року (м. Херсон), пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався через сайт пошукової системи «уа.ru» з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TROYWELL». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «О создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации».
За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет посилання:
http://pravo.gov.ru/proxy/ips/?docbody=&nd=102353831 
При огляді вказаного посилання встановлено, що у ньому міститься інтерактивне посилання на копію вказаного закону у форматі PDF. При натисканні за допомогою комп?ютерного маніпулятора на посилання, у новій вкладці інтернет браузера відчиняється копія закону, який має назву: «федеральный закон «о создании судов российской федерации на территориях республики крым и города федерального значения севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации № 154-ф3 от 23 июня 2014 года»».
Текст роздруковано та долучено до протоколу огляду. 
Також пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався через сайт пошукової системи «уа.ru» з використанням доступних з даного сайту пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуальної приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TROYWELL» було введено текст необхідний для пошуку: «собрание законодательства российской федерации».
За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет-посилання, яке розміщено на сайті «официальные сетевые ресурсы президента россии», а саме: http://www.kremlin.ru/acts/bank/38220. 
Так, оглядом вказаного посилання встановлено, що у ньому міститься інтерактивне посилання на копію вказаного закону у форматі PDF. При натисканні за допомогою комп?ютерного маніпулятора на посилання, у новій вкладці інтернет браузера відчиняється копія закону, який має назву: «федеральный конституционный закон «О принятии в российскую федерацию республики крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - республики крым и города федерального значения севастополя». 
Текст aедерального конституційного закону російської федерації під назвою «О принятии в российскую федерацию республики крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - республики крым и города федерального значения севастополя» роздруковано та долучено до протоколу огляду.
В подальшому в пошукову строку пошукової системи «уа.ru» було введено прізвище ОСОБА_12 серед інших результатів пошуку було посилання на сайт «высшая квалификационная коллегия судей российской федерации» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 .
При переході на вказане посилання встановлено, що на сайті ВККС рф маються рішення та висновки ВККС рф, серед яких рішення від 16.03.2015 року щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_5 про рекомендацію кандидатом на посаду судді Керченського міського суду. 
В ході огляду вказане рішення було роздруковано на 3 арк. 
Крім того, було роздруковано інформацію з сайту ВККС РФ на 4 арк.
До вказаного протоколу було додано: текст Закону № 154-Ф3 - на 22 арк.; текст Закону 6-ФКЗ - на 38 арк.; інформація з сайту та рішення ВККС РФ - на 7 арк. (т. 3 а.с. 160-229).
Як вбачається з протоколу огляду веб-сайтів від 30 вересня 2023 року, з використанням службового комп?ютера DELL, пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався через сайт пошукової системи «ya.ru» з використанням доступних з даного сайт пошукових систем, а також з використанням безкоштовної віртуально приватної мережі (VPN-тунель) - програма «TROYWELL». Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення кримінальному провадженні, у пошукову графу пошукової системи «ya.ru» було введено текст необхідний для пошуку: «sudact.ru». Здійснено перехід з першим посиланням. 
В полі під назвою «Раздел» було вибрано «Cуды общей юрисдикции», у полі «Текст документа» введено необхідний текст для пошуку « ОСОБА_5 » та здійснено пошук за допомогою інтерактивної кнопки «Найти». 
На веб-сторінці було виявлено посилання: 
- на Вирок №1-194/2014 від 02.09.2014 року по справі 1-194/2024, внесенний суддею ОСОБА_5 від 02.09.2014 року;
- на Вирок № 1-203/2014 від 12.09.2014 року по справі 1-203/2014, внесенний суддею ОСОБА_5 від 12.09.2014 року; 
- на Вирок № 1-262/2014 від 28.10.2014 по справі 1-262/2014, внесенний суддею ОСОБА_5 від 28.10.2014 року; 
- на Вирок №1-230/2014 від 24.09.2014 року по справі 1-230/2014, внесений суддею ОСОБА_5 від 24.09.2014 року; 
Вказані документи були роздруковані та долучені до протоколу огляду (т. 3 а.с. 230-249).
Як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 30 вересня 2023 року, огляд проведений з використанням службового комп?ютера, пошук інформації в мережі Інтернет здійснювався через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням доступних з даного сайту пошукових систем. Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «Постанова Верховної ради України 2757».За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1655-14/Text, яке розміщено на сайті «Законодавство України Верховна Рада України». За вказаним посиланням знаходиться текст Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» від 04 квітня 2000 року № 1655-III.
При огляді вказаної Постанови було встановлено, що на другому аркуші мається інформація щодо призначення ОСОБА_5 на посаду судді Керченського міського суду Автономної Республіки Крим. Під час огляду вищевказаний документ Постанову Верховної ради України «Про обрання суддів» від 04 квітня 2000 року № 1655-III роздруковано на 2 аркушах та долучено до вказаного протоколу огляду як додаток.
Так, з метою пошуку інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, в пошукову графу вказаного сайту було введено текст «звільнення судді ОСОБА_5 ».
За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено https://hcj.gov.ua/doc/doc/28507, яке розміщено на сайті «Вищої ради правосуддя».
За вказаним посиланням знаходиться текст Рішення Вищої ради правосуддя №1121/0/15-17 від 11.05.2017 «Про звільнення суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та залишення без розгляду рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно суддів: господарського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_14 , господарського суду міста Севастополя ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , Севастопольського апеляційного господарського суду ОСОБА_19 , апеляційного суду міста Севастополя ОСОБА_20 ». При ознайомленні з текстом вказаного рішення встановлено, що вказаним рішенням прийнято рішення про звільнення судді Балаклавського районного суду міста Севастополя ОСОБА_21 .
Під час огляду вищевказаний документ Рішення Вищої ради правосуддя № 1121/0/15-17 від 11.05.2017 було роздруковано на 6 аркушах та долучено до вказаного протоколу огляду як додаток (т. 3 а.с. 240-249).
На свідомий і добровільний характер дій ОСОБА_5 з надання ним допомоги рф в проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, державній та економічній безпеці України, вказує характер та зміст таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку.
Так, ОСОБА_5 , починаючи з березня 2014 року, не вчиняє жодних дій у зв`язку зі своєю мовчазною згодою на факт автоматичного набуття громадянства іншої країни, продовжує участь у роботі органів влади, повноваження яких припинені та самопроголошених органів влади АР Крим, спрямованій на відторгнення АР Крим від України та приєднання до рф. 
Під час цих подій громадянин України ОСОБА_5 , будучи призначеним постановою Верховної ради України №1655-ІНІ від 20.04.2000 року суддею Керченського міського суду Автономної Республіки Крим, безстроково, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, з власної ініціативи добровільно вирішив надати допомогу рф в проведенні такої діяльності на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, державній та економічній безпеці України, тобто вчинити державну зраду.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , як суддя, відтак публічна особа, що наділена правом приймати доленосні рішення від імені держави, а у зв`язку з цим і особливими гарантіями незалежності, мав би розраховувати на те, що і від нього вимагатимуть поважливого ставлення до права. Вибір ОСОБА_5 залишитися проживати на тимчасово окупованій території України, сам по собі не розглядається і не може розглядатися як підстава для кримінального переслідування. Принциповим є те, що вказана особа у зв`язку з такими рішеннями не склала повноважень судді Керченського міського суду АРК, а навпаки, саме експлуатуючи цей статус продовжував здійснювати правосуддя від імені держави, яка тим часом окупувала та анексувала частину території України. ОСОБА_5 , маючи громадянські права, може не підтримувати політичний режим країни, в якій проживає, працевлаштуватися на території іншої країни тощо, але він при цьому не отримує права шкодити суверенітетові та територіальної цілісності України чи надавати іноземній державі будь-яку допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду таким цінностям.
Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та російської федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, перебуваючи в м. Керч АР Крим упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади російської федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». У подальшому протягом 2014 року продовжував виконувати обов`язки судді незаконного створеного суддівського органу російської федерацією «керченского городского суда республики крым».
При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 39 Верховної Ради АР Крим, правосуддя в Автономній Республіці Крим здійснюється на основі та згідно з Конституцією України і законами України. Прийняті Верховною Радою АР Крим нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції України (ч. 2 ст. 135 Конституції України, ст. 28 Конституції АР Крим). Питання про зміну території України може бути предметом всеукраїнського референдуму згідно зі ст. 73 Конституції України, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про всеукраїнський референдум», а не республіканського (місцевого) референдуму. 
У Декларації Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 9 грудня 1981 року № 36/103, Декларації Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших вживається термін «підривна діяльність», який у контексті положень ст. 111 КК України підривною діяльністю визначає дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
У контексті положень ст. 111 КК України, підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Вчинення будь-яких діянь, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюється як підривна діяльність проти неї. Загрози національній безпеці це наявні та потенційно можливі явища і чинники, що створюють небезпеку життєво важливим національним інтересам України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними, в тому числі вона може бути пов`язана зі спробою зміни території України (організація не передбачених Конституцією України референдумів тощо). Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України.
За встановлених судом обставин, судом встановлено, що допомога громадянина України, ОСОБА_5 , призначеного постановою Верховної ради України №1655-ІНІ від 20.04.2000 року суддею Керченського міського суду Автономної Республіки Крим, безстроково, іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова, тим самим ОСОБА_5 надавав допомогу рф та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України.
Приймаючи до уваги наведене, суд вважає твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_5 безпідставними.
Таким чином, громадянин України, ОСОБА_5 , діючий суддя судової влади України, продовжував здійснення правосуддя у складі незаконного органу судової влади російської федерації на окупованій території АР Крим, що забезпечило становлення, зміцнення та належне функціонування незаконно створених окупаційних правоохоронних органів рф, органів законодавчої, виконавчої, судової влади рф, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, державній та економічній безпеці України.
Достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду ОСОБА_5 для усвідомлення ним фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим доводиться об`єктивними даними про його кваліфікаційний рівень підготовки як судді в галузі права, який дозволяв йому здійснювати тривалий час правосуддя.
Використання ОСОБА_5 під час здійснення такого «правосуддя» від імені рф матеріально-технічної бази Керченського міського суду АР Крим, його власних теоретичних знань і практичних навичок підтверджується даними згаданих вище «судових рішень» окупаційних органів судової влади про організацію та проведення судових засідань в приміщенні відповідного «суду» та використання під час їх ухвалення інтелектуальних здібностей «суддів» (теоретичних знань, правосвідомості та життєвого досвіду).
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , як суддя, відтак публічна особа, що наділена правом приймати доленосні рішення від імені держави, а у зв`язку з цим і особливими гарантіями незалежності, мав би розраховувати на те, що і від нього вимагатимуть поважливого ставлення до права. Вибір ОСОБА_5 залишитися проживати на тимчасово окупованій території України, навіть змінити громадянство самі по собі не розглядаються і не можуть розглядатися як підстава для кримінального переслідування. Принциповим є те, що вказана особа у зв`язку з такими рішеннями не склала повноважень судді Держави, яку раніше представляла і здійснювати правосуддя від імені якої на далі відмовилася, а навпаки, саме експлуатуючи цей статус почала здійснювати «правосуддя» від імені держави, яка тим часом окупувала та анексувала частину території України. ОСОБА_5 , маючи громадянські права, може не підтримувати політичний режим країни, в якій проживає, працевлаштуватися на території іншої країни тощо, але він при цьому не отримує права шкодити суверенітетові та територіальної цілісності України чи надавати іноземній державі будь-яку допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду таким цінностям.
З огляду на викладене, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до безсумнівного висновку про доведеність винності ОСОБА_5 у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 111 КК України.
Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та суспільну небезпеку вчиненого, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, який свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного.
Також суд, приймає до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 представляє собою підвищену небезпеку для суспільства, і тому приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, та призначає покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією частини статті, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім. 

Враховуючи те, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 КК України (в редакції Закону України від № 1689-VII від 07.10.2014 року) конфіскація майна встановлюється, зокрема, за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Приймаючи до уваги те, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування на максимальний строк, передбачений положеннями ч. 1 ст. 55 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати  ОСОБА_5  винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності та з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, строком на 3 роки.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий