154/509/26 
2/154/733/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
19.06.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2026 до Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Ідея Банк»( далі АТ «Ідея Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 червня 2025 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №М75.33961.011942146, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 150000 грн на споживчі цілі строком на 36 місяців зі сплатою 65 % річних.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі.
Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати процентів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № М75.33961.011942146 від 13 червня 2025 року в розмірі 185975 грн 93 коп., з яких 148438 грн 50 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 37537 грн 43 коп. прострочених процентів, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328 грн.
05 березня 2026 року представник позивача подав заяву, в якій повідомив суд про часткове добровільне погашення відповідачем після пред`явлення позову заборгованості за кредитним договором у сумі 46000 грн. Зазначив, що сплачені відповідачем кошти були зараховані в рахунок погашення простроченого боргу в сумі 13485 грн 08 коп. та прострочених процентів у сумі 32514 грн 92 коп., у зв`язку з чим залишок заборгованості за кредитним договором станом на 05 березня 2026 року становить 139975 грн 93 коп., з яких: 134953 грн 42 коп. прострочений борг; 5022 грн 51 коп. прострочені проценти.
З огляду на зміст поданої заяви суд розцінює її як заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до статті 49 ЦПК України та розглядає справу в межах позовних вимог у редакції зазначеної заяви.
Ухвалою судді від 10 лютого 2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
За таких обставин, враховуючи вимоги статей 280–281 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено наступні обставини.
13 червня 2025 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № М75.33961.011942146.
Відповідно до пунктів 1.1–1.4 договору банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 150000 грн строком на 36 місяців зі сплатою 65 % річних за користування кредитними коштами.
Згідно з пунктом 1.7 договору банк надав кредит шляхом перерахування коштів у сумі 150000 грн на поточний рахунок позичальника, відкритий в АТ «Ідея Банк».
З матеріалів справи вбачається, що підписуючи кредитний договір, відповідач підтвердив факт ознайомлення з умовами кредитування, графіком щомісячних платежів, тарифами банку, публічною пропозицією про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також отримання всієї інформації, передбаченої законодавством про споживче кредитування.
Одночасно із кредитним договором відповідачу було надано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту становить 150000 грн, строк кредитування — 36 місяців, процентна ставка — 65 % річних, реальна річна процентна ставка — 88,43217074 %, а орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 344289 грн 14 коп.
Також сторонами було погоджено графік щомісячних платежів, яким визначено строки та розмір платежів із погашення кредиту та процентів.
Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач належним чином не виконував свої обов`язки щодо своєчасного внесення платежів, передбачених договором та графіком погашення кредиту.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору позивачем 02 грудня 2025 року було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань та дострокове погашення заборгованості.
Доказів виконання зазначеної вимоги або повного погашення заборгованості відповідачем суду не надано.
Судом також встановлено, що після звернення позивача до суду відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 46000 грн.
Із заяви позивача від 05 березня 2026 вбачається, що зазначені кошти були зараховані в рахунок погашення простроченого боргу у сумі 13485 грн 08 коп. та прострочених процентів у сумі 32514 грн 92 коп.
Суд бере до уваги наведений позивачем розрахунок, оскільки він відповідає погодженій сторонами черговості погашення заборгованості, встановленій пунктом 2.17 кредитного договору, відповідно до якого при недостатності суми платежу в першу чергу погашаються прострочена сума кредиту та прострочені проценти.
Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів його неправильності чи контррозрахунку відповідач суду не подав.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач своїм правом на подання відзиву, доказів або заперечень не скористався.
Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, порушення ним умов договору та наявність непогашеної заборгованості знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами.
Таким чином позовні вимоги АТ «Ідея Банк» у редакції заяви про зменшення позовних вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3328 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», код ЄДРПОУ 19390819, заборгованість за договором кредиту № М75.33961.011942146 від 13 червня 2025 року в розмірі 139 975 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 93 копійки, з яких: 134 953 (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 42 копійки - прострочена заборгованість за кредитом; 5 022 (п`ять тисяч двадцять дві) гривні 51 копійка - прострочена заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення строк на апеляційне оскарження рішення починає обчислюватися з дня постановлення ухвали суду про залишення такої заяви без задоволення.

Суддя       Тетяна Пустовойт