?
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 905/521/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 (колегія суддів: Білоусова Я. О., Лакіза В. В., Мартюхіна Н. О.), рішення Господарського суду Донецької області від 06.08.2025 (суддя Устимова А. М.) та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2025 (суддя Устимова А. М.) у справі 
за позовом фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа магазинів "Дніпро-М" про повернення майна та стягнення 1 372 935,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Хронологія спору
1. 15.04.2026 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу ФОП Карпенко В. А. задовольнив частково. 
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення компенсації вартості ремонтних робіт по відновленню об`єкта оренди до первісного вигляду в сумі 103 000,00 грн - скасував, а рішення Господарського суду Донецької області від 06.08.2025 в цій частині - залишив в силі. 
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 в частині задоволення позовних вимог про стягнення неустойки - скасував та ухвалив нове рішення. Позов задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа магазинів "Дніпро-М" (далі - ТОВ "Мережа магазинів "Дніпро-М") на користь ФОП Карпенко В. А. неустойку за несвоєчасне повернення нерухомого майна в сумі 237 066,62 грн. У задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовив. 
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про повернення об`єкта оренди шляхом підписання акта приймання-передачі - залишив без змін. 
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 в частині зміни додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2025 - скасував та ухвалив нове рішення. Заяву ФОП Карпенко В. А. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу на загальну суму 21 500,00 грн задовольнив частково. Стягнув з ТОВ "Мережа магазинів "Дніпро-М" на користь ФОП Карпенко В. А. витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 5325,55 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовив. 
Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 залишив без змін. 
Стягнув з ТОВ "Мережа магазинів "Дніпро-М" на користь ФОП Карпенко В. А. витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5101,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 6121,20 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 8161,60 грн. 
Підстави прийняття додаткової постанови
2. 17.04.2026 ФОП Карпенко В. А. звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 16 000,00 грн. 
3. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 16 000,00 грн адвокатом Біліченко В. В надано: ордер серія АІ № 2172094, акт виконаних робіт від 17.04.2026 на суму 16 000,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17.04.2026. 
4. Дана додаткова постанова прийнята в розумні строки після виходу членів колегії суддів із відпусток та відряджень.
Позиція Верховного Суду 
5. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
6. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
7. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
8. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
9. Зокрема, частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
10. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 6.52 постанови від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у відшкодуванні таких судових витрат відмовляється.
11. При цьому Верховний Суд враховує, що положення частини другої статті 124 ГПК України передбачають право, а не імперативний обов`язок суду відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.
12. Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників, а сторона не позбавлена права доводити розмір фактично понесених витрат під час розгляду спору. Подібний висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/2826/23, від 19.06.2024 у справі № 910/14962/21.
13. Водночас, оскільки кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому згідно з положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. За вказаних обставин вирішення питання стосовно витрат, які відповідач поніс у суді апеляційної інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 124 ГПК України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду (пункт 5.5 постанови Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 908/574/20).
14. Із матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві (першій заяві по суті спору) ФОП Карпенко В. А. не подала суду попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які вона планує понести у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій. 
15. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що у касаційній скарзі ФОП Карпенко В. А. також не надала суду попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які вона планує понести у суді касаційної інстанції. 
16. При цьому зазначення ФОП Карпенко В. А. у касаційній скарзі про те, що позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в суді касаційної інстанції, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів з дня прийняття постанови, - не можна вважати виконанням вимог статті 124 ГПК України щодо попереднього визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. 
17. З огляду на те, що під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді касаційної інстанції ФОП Карпенко В. А. разом з першою заявою по суті спору не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, у касаційному суді, враховуючи передбачене статтею 124 ГПК України право суду відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, та враховуючи зазначені висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду при застосуванні норм статті 124 ГПК України, Суд відмовляє ФОП Карпенко В. А. у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у сумі 16 000,00 грн. 
Керуючись статтями 123, 129, 240, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський 

Суддя Л. І. Рогач