Справа № 991/4479/26
Провадження 1-кс/991/4492/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року         м.Київ 

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.04.2026,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), в якій адвокат ОСОБА_3 просить поновити строк на подачу скарги до Вищого антикорупційного суду на бездіяльність НАБУ щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) заяви ОСОБА_4 від 20.04.2026 та зобов`язати уповноважену особу НАБУ відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення посадовими особами Ради національної безпеки і оборони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України до ЄРДР і розпочати досудове розслідування.
В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що 20.04.2026 ним через канцелярію НАБУ подано заяву ОСОБА_4 про те, що в діях посадових осіб Ради національної безпеки і оборони вбачається склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, однак викладені у вказаній заяві відомості до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато. 
Враховуючи зазначене заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ. 
Розгляд скарги призначений на 07.05.2026, про що належним чином повідомлено учасників.
До початку судового розгляду від представника НАБУ ОСОБА_5 до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначає, що на адресу НАБУ надійшла заява ОСОБА_4 , зареєстрована 20.04.2026 за вх. №Г- 4929 щодо можливих неправомірних дій окремих посадових осіб Ради національної безпеки і оборони України у зв`язку з застосуванням санкцій за обставин, викладених у заяві. 
Заявнику повідомлено, листом № 112-294/13138 від 22.04.2026, що за результатами розгляду в межах компетенції вказаної заяви встановлено, що в ній не викладено об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку із чим на сьогодні відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.
За наведеного, просив відмовити у задоволенні скарги повністю та розглянути справу без участі представника НАБУ за наявними письмовими поясненнями.
Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
За наведеного, слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності уповноваженої особи, бездіяльність якої оскаржується, з огляду на зазначене в письмових поясненнях представника НАБУ.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав. Щодо заперечень представника НАБУ зазначив, що вимоги ст. 214 КПК України встановлюють беззаперечний обов`язок уповноваженої особи вносити до ЄРДР відомості за заявами про вчинення кримінальних правопорушень. Водночас усі обставини вчинення кримінальних правопорушень можливо встановити лише під час досудового розслідування, шляхом проведення ряду слідчих (розшукових) дій, що належить до повноважень органу досудового розслідування. А також зазначив, що не отримував відповіді від НАБУ щодо поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Заслухавши думку адвоката, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст. 303-308 цього Кодексу.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Водночас скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).
Відповідно до п. 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
За наведеного, при визначенні моменту вчинення бездіяльності слід виходити з положень ч. 1 ст. 214 КПК України, якими визначено, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_3 подав до НАБУ заяву ОСОБА_4 , яка зареєстрована в НАБУ 20.04.2026 за вх. №Г- 4929.
Відтак, з системного аналізу положень ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 214 КПК України, отримавши 20.04.2026 повідомлення про кримінальне правопорушення, уповноважена особа НАБУ мала виконати свій обов`язок до відповідної години 21.04.2026 і, в разі невиконання цього обов`язку, саме з цього моменту її діяння є бездіяльністю у розумінні кримінального процесуального закону.
За наведеного, з урахуванням правил обчислення строків днями, десятиденний строк оскарження зазначеної бездіяльності розпочав свій перебіг 22.04.2026, а останнім днем оскарження було 01.05.2026.
Водночас із даною скаргою ОСОБА_3 звернувся лише 05.05.2026, про що свідчить відмітка про дату отримання скарги Вищим антикорупційним судом, відтак, скаргу подано із пропуском процесуального строку на оскарження, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України, а саме після спливу 10 днів після вчинення бездіяльності.
Поряд з цим 05.05.2026 від заявника скарги надійшло клопотання про поновлення строків, оскільки він 28.04.2026 звернувся зі скаргою до Солом`янського районного суду міста Києва на бездіяльність НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 
30.04.2026 слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва на підставі ч. 1 ст. 306 КПК України винесена ухвала у справі №760/12461/26 про повернення скарги як такої, що не підлягає розгляду в цьому суді. 
Тому викладені обставини заявник вважає поважними та просить поновити строк на звернення з скаргою до Вищого антикорупційного суду.
Такі твердження заявника слідчий суддя вважає поважними причинами пропуску строку на оскарження бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, а тому вважає за можливе поновити строк на звернення зі скаргою до Вищого антикорупційного суду.
За твердженням заявника 28 січня 2026 року Рада національної безпеки і оборони України прийняла рішення «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Згідно Указу Президента України від 02 лютого 2026 року №94/2026 відносно ОСОБА_4 введено санкції.
Заявник вважає, що незаконні дії членів Ради національної безпеки і оборони призвели до прийняття неправомірного Указу Президента України №94/2026 в частині застосування санкцій відносно ОСОБА_4 , а тому в діях таких осіб вбачається склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, тому звернувся з заявою до правоохоронних органів за захистом прав як громадянина України та просив прийняти заяву та внести відповідні відомості про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР.
Враховуючи, що відомості за вказаною заявою до ЄРДР внесені не були, заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30 червня 2020 року.
Відповідно до вимог п. 1 Розділу ІІ зазначеного Положення, до Реєстру вносяться відомості, зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4-5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Як значив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року в справі № 556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) і саме такі фактичні дані мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Якщо у заявах чи повідомленнях такі дані не відображені, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються: а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:
1) злочин вчинено: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії "А"; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру"; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 3692 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що заявником зазначено про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 366 КК України.
Так, на переконання заявника, вказані злочини вчинені посадовими особами Ради національної безпеки.
Варто зауважити, що зокрема стаття Особливої частини Кримінального кодексу України 364 яка містяться в переліку корупційних злочинів - підсудна Вищому антикорупційному суду лише за наявності хоча б однієї з умов, встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Вказана вимога визначена законодавцем як обов`язкова.
Однак, наявність таких умов в даному випадку слідчим суддею не встановлена.
Так, у заяві ОСОБА_4 зазначені суб`єкти кримінального правопорушення, а саме посадові особи Ради національної безпеки, однак заявником не конкретизовано посади таких суб`єктів, тому вони не відповідають вимогам, передбаченим п.п.1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Також ці особи можуть бути суб`єктом лише у разі, коли розмір предмета злочину або завданої ними шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину. 
При цьому у тексті заяви про злочин не вказано відомостей про розмір завданої шкоди. Однак законодавцем визначено чіткий поріг завданих збитків, після перетину якого злочин буде підслідним саме детективам НАБУ. Такі збитки мають перевищувати в п`ятсот і більше разів розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зі змісту заяви про злочин не вбачається предмету злочину або завданої ним шкоди саме в такому розмірі.
Поряд з цим заявник у заяві про кримінальне правопорушення зазначив про вчинення злочинів посадовими особами Ради національної безпеки, при цьому він жодних обставин вчинення таких злочинів не навів.
Таким чином встановлено, що у заяві ОСОБА_4 не конкретизовано осіб, які вчинили злочин, не наведено обставин та конкретних фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення підслідного детективам НАБУ та не зазначено відомостей про розмір завданої шкоди вчиненим правопорушенням.
Відповідно до ч.ч. 2,6 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, дізнавач невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
До того ж, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).
Відповідно до вимог п.п.1 п.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, до Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4-5 ч.5 ст.214 КПК України.
Слідчий суддя також зазначає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
В той же час, у змісті заяви про вчинення кримінального правопорушення не зазначені будь-які обставини, що вказували б на вчинення зазначеними у заяві особами дій, які б містили ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України. До того ж заява про вчинення кримінального правопорушення не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що б надавали підстави для кваліфікації відомостей, викладених в повідомленні саме за ст.ст. 364, 366 КК України. Отже підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що з інформації, яка міститься у заяві скаржника, не вбачається наявності обов`язкових ознак (зокрема об`єктивної сторони) кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України, а тому вимоги скарги ОСОБА_3 яка подана в інтересах ОСОБА_4 не можуть бути задоволені.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, в даному випадку не встановлена.
Тож у задоволенні скарги слід відмовити. 
Керуючись статтями 9, 214, 216, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на звернення зі скаргою до Вищого антикорупційного суду.
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1