Справа №522/10927/25
Провадження №1-кп/522/2109/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого   – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №12025163500000208, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2025року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Плоцька, Болградського району, Одеської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, який працює охоронцем в КУ «Одеський зоопарк», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора      - ОСОБА_4 ,
потерпілого -  ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого  ОСОБА_3 
адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого -  ОСОБА_3     у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
08.04.2025 року приблизно о 14 годині 41 хвилині ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний Ряд, буд. 25 біля входу у КУ «Одеський зоопарк», де влаштував словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень цьому потерпілому.
Діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання в ході раптового конфлікту ОСОБА_8 , наблизившись до потерпілого ОСОБА_5 , наніс один удар правою рукою цьому потерпілому в область обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Зазначеними умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, дане тілесне ушкодження не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм згідно п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом N?6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, та пояснив, що він працює охоронцем у Одеському зоопарку, біля Преображенського парку, у м. Одесі, та 8.04.2025 року приблизно о 12 годині коли він перебував на робочому місці до цього зоопарку зайшов потерпілий ОСОБА_5 , який почав знімати на відео контролера цього зоопарку, а саме свідка ОСОБА_10 , та його. Цьому потерпілому робились неодноразові зауваження припинити проводи відеозапис, та йому ніхто в той день не наносив жодних тілесних ушкоджень, тому йому невідомо звідки у потерпілого ОСОБА_5 були подряпини на обличчі, можливо указаний потерпілий сам собі їх наніс. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він спілкувався із цим потерпілим на відстані 1 метра, та закрився від нього руками, коли цей потерпілий проводив відеозйомку. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив суд виправдати його. 

Суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення, повністю доведена і підтверджується наступними доказами:
- заявою потерпілого ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 09.04.2025 року за №11009, відповідно до якої 8.04.2025 року приблизно о 14 годині 30 хвилин у КУ «Одеський зоопарк» біля каси цього зоопарку охоронець ОСОБА_3 без будь-яких пояснень наніс йому тілесні ушкодження ударом в голову (а.с.№7, т.№2).
- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України пояснив, що він 8.04.2025 року приблизно о 14 годині вирішив відвідати Одеський зоопарк, який знаходиться біля Преображенського парку, у м. Одесі. Зайшовши у той день у цей зоопарк він розрахувався за квиток, та побачив, що квитки подорожчали, тому вирішив вияснити цю інформацію. Потім контролер зоопарку покликала охоронця, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , який за вказівкою директора зоопарку, коли він приходить, то відразу викликається охорона, та його супроводжують, він нічого не робив, але обвинувачений ОСОБА_3 крикнув: «Чого ти мене знімаєш?». Також потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він у цей момент ввімкнув відеокамеру, але відеозйомку не проводив, після чого до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_3 , та крикнув йому: «Що ти знімаєш?», та відразу наніс йому удар в праву частину обличчя, потім указаний обвинувачений пішов закривати ворота, та не пускати його в зоопарк. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він в цей момент звернувся до контролера ОСОБА_10 , яка бачила ці події на відстані 5 метрів, про те вона відразу повідомила його, що свідком не буде, так як їй нічого невідомо, та вона нічого не бачила. Також потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що момент коли обвинувачений ОСОБА_3 наносив йому удар по обличчю він не фіксував на відеокамеру, та вважає, що ці дії указаного обвинуваченого були вчинені через його громадську позицію, так як він повідомляв громадськість про неналежні умови тримання тварин у цьому зоопарку. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 стверджував, що у нього в той день із іншими особами ніяких конфліктів не було, інші особи йому не наносили тілесні ушкодження, у зоопарку був ще інший охоронець, прізвище якого він не знає, який підійшов до нього, і який після конфлікту із обвинуваченим ОСОБА_3 йому сказав: «Що у нього гуля, та рекомендував прикласти щось холодне!». Внаслідок завданого йому обвинуваченим ОСОБА_3 вище указаного удару він поїхав на судово-медичну експертизу, та зафіксував це ушкодження, придбав собі мазі для обличчя, лікування у лікарні він не проходив. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив призначити покарання указаному обвинуваченому у вигляді виправних робіт.

- висновком експерта за №459 від 18.04.2025 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_5 , 1978 р.н., були зроблені наступні підсумки:
1. У громадянина ОСОБА_5 виявлено наступне тілесне ушкодження: синець обличчя.
4.5.6. Дане ушкодження утворилося від дії тупого, твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразились. Не виключено, що таким предметом могла бути рука (нога у взутті). Вирішення питання про можливість утворення ушкодження в умовах падіння з положення стоячи на площині потребує встановлення конкретних умов та обстановки.
3. Судячи за морфологічними властивостями ушкодження (синець - синьо-
фіолетового кольору) він міг утворитися за 1-2 доби до моменту огляду експертом, тобто міг бути заподіяний 08.04.2025 р. 
2. Зазначене ушкодження не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п.2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.№2, а.с.№10-12).

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснив, що в ході розгляду вище указаного кримінального провадження були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які на той момент перебували на території зоопарку, та повідомили, що бачили вище указані обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме нанесення потерпілому ОСОБА_5 удару по обличчю, внаслідок чого цьому потерпілому були спричиненні тілесні ушкодження. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 впізнали обвинуваченого ОСОБА_3 по обличчю, підписали відповідні протоколи про впізнання цього обвинуваченого за фотознімками, та написали, що написано вірно. Жодних зауважень від свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 не було, та йому невідомо про здійснення жодного тиску на вище зазначених свідків, так як у нього не було жодних сумнів у добровільності надання цими свідками своїх показань. Вище указані свідки були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування погодився із обставинами вчинення ним указаного кримінального правопорушення, та був із усім згоден.
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснила, що у день вчинення указаного кримінального правопорушення вона була у слідчо-оперативній групі, та 8.04.2025 року від потерпілого ОСОБА_5 надійшло повідомлення про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме, що йому були нанесені тілесні ушкодження, після чого дізнавач надав цьому потерпілому направлення на проходження огляду. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що спочатку обвинувачений ОСОБА_3 пояснював, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , але потім коли було опитано усіх свідків цього кримінального правопорушення указаний обвинувачений визнав вину у вчиненні цього кримінального правопорушення, та після перегляду відеозапису із камер відеоспостереження почав надавати письмові пояснення, щодо обставин вчинення ним цього кримінального правопорушення, ніякого тиску на цього обвинуваченого не було.

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснила, що вона працюючи працівником поліції перебувала 8.04.2025 року на добовому чергуванні, та у подальшому проводила дізнання по зазначеному кримінальному провадженню, але не приймала заяву про вчинення указаного кримінального правопорушення, та письмові пояснення від свідків, які бачили обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 цього кримінального правопорушення.

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснила, що вона працює касиром у зоопарку, та 8.04.2025 року перебувала на своєму робочому місці. В той день у неї на касі була велика черга людей за покупкою квитків, тому вона фізично не могла бачити усіх подій кримінального правопорушення, так як указані події відбувались дуже швидко, та вона лише почула від контролера, який сказав: «Не треба нічого знімати!», після чого вона зрозуміла, що щось відбувається. Також у зазначеній черзі перебував потерпілий ОСОБА_5 , який знімав указані події на відеокамеру, та якого, як їй стало відомо вдарив охоронець нашого зоопарку ОСОБА_3 . Потім до неї додому приїхали працівники поліції, які відібрали у неї письмові пояснення, та вона підписала їх, при цьому не читаючи указані пояснення, та пояснювала працівникам поліції теж саме, що фізично нічого не могла бачити указані події, так як у неї на касі була велика черга із людей. Також працівники поліції повідомили їй, що у цих документах буде фото обвинуваченого ОСОБА_3 , який працює охоронцем, але підпис вона у протоколі впізнання не ставила, так як не могла фізично бачити, як обвинувачений ОСОБА_3 наносив удар потерпілому ОСОБА_5 . У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що у протоколі впізнання фотографій не було, та на першій сторінці указаний не її підпис (а.с.37, т.№2), а інший підпис, на другій сторінці (а.с.38, т.№2) зазначений також не її підпис, але почерк її, про те підпис не належить їй. 
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснила, що вона працює контролером у зоопарку, та 8.04.2025 року в обід перебувала на своєму робочому місці. В той день вона попросила відвідувачів зоопарку не знімати її на відеокамеру, так як вона цього не любить, після чого підійшов обвинувачений ОСОБА_3 , який працює охоронцем у цьому зоопарку, та прикрив відеокамеру руками, щоб потерпілий ОСОБА_15 не проводив відеозйомку, більше нічого їй невідомо, що стосується обставин вище указаного кримінального правопорушення, оскільки вона постійно відверталась, та відволікалась на відвідувачів у цьому зоопарку. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 8.04.2025 року обвинувачений ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 нічого не робив, та не наносив удар по обличчю цьому потерпілому. Потім до неї приїжджали працівники поліції, та вона надавала письмові пояснення, у яких вона поставила власні підписи, а саме на 4 аркушах, але її письмові пояснення, та протокол впізнання із фотографіями, які склали працівники поліції вона не бачила, та не читала, тому їй невідомо звідки слідчий взяв інформацію, що обвинувачений ОСОБА_3 вдарив потерпілого ОСОБА_5 по обличчю, так як їй нічого невідомо стосовно указаних подій, та вона цього не бачила. У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що у протоколі впізнання фотографій не було.

- протоколом огляду речей та документів від 7.05.2025 року, а саме DVD-R диску, згідно до якого при відкритті відеозапису із найменуванням «video_2025-05-04_10-54-12» в верхньому правому куті міститься початок фіксації відеозапису «08-04-2025 14:40:18». На початку фіксується вхід до Одеського зоопарку, біля якого на стільці сидить контролер зоопарку ОСОБА_10 , яка здійснює контрольно пропускний режим на вхід до зоопарку.
На відмітці часу: «14:40:32» з?являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йде у напрямку каси, що находиться поруч. 
Продовжуючи огляд відеофайлу із найменуванням: «video_2025-05-04_10-54-12», на відмітці часу: 14:40:51» ОСОБА_10 повідомила охоронця ОСОБА_16 про можливі правопорушення відвідувача ОСОБА_17 . Для наочності зроблено скріншот. 
Продовжуючи огляд відеофайлу із найменуванням: «vide 2025-05-4-_10-54-12», на відмітці часу: 14:41:12» охоронець ОСОБА_18 підійшов ближче до відвідувача ОСОБА_19 , який у цей час був поза межами фіксування камер спостереження. Для наочності зроблено скріншот: Ілюстрація N? 5. 
Продовжуючи огляд відеофайлу із найменуванням: «video_2025-05-04_10-54-12» на відмітці часу: 14:41:12» охоронець ОСОБА_18 підійшов ближче до відвідувача ОСОБА_19 , який у цей час був поза межами фіксування камер спостереження. Ілюстрація N? 6: зазначено потерпілим: «Так, дійсно, у той час до мене підійшла охоронець ОСОБА_9 , та силою вдарив мене по обличчю правою рукою. Він знаходився по відношенню до охоронця правим боком. Після чого він відступив, та конфлікт фиктично закінчився. Подальших протиправних дій не відбувалося» (т.№2, а.с.№27-31).
- речовим доказом у вище зазначеному кримінальному провадженні відеозаписом на DVD-R диску (т.№2, а.с.№32-33),
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2025 року, згідно до якого із 4 фотознімків у присутності 2 понятих потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу під №2, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , який 8.04.2025 року приблизно о 14 годині 40 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , біля входу до Одеського зоопарку завдав йому тілесні ушкодження у вигляді нанесення удару правою рукою в область обличчя (т.№2, а.с.№34-35),
- довідкою щодо уточнення осіб, які пред`являються для впізнання, згідно до якої на фотознімках під №1,3,4 указані особи, які не мають відношення до кримінального провадження, а на фотознімку під №2 указана особа, а саме обвинувачений ОСОБА_3 (т.№2, а.с.№36)

В постанові Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98170716) указано про те, що «Оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з частиною 1 статті 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими.
Суд не приймає до уваги письмові докази, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2025 року (т.№2, а.с.№37-40), як належний та допустимий, так як у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона не підписувала вище зазначений протокол про пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, у якому були відсутні фотознімки, тому зазначений доказ у своїй сукупності не доводить обставини вчинення вище указаного кримінального правопорушення, та зважаючи на порушення вимог ч.ч.6,7 статті 228 КПК України, тягне за собою визнання його недопустимим доказом, на підставі ст.87 КПК України. 
Суд не приймає до уваги письмові докази, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2025 року (т.№2, а.с.№41-44), як належний та допустимий, так як у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона не читала вище зазначений протокол про пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, у якому були відсутні фотознімки, та вона не ознайомлювалась із ним, тому зазначений доказ у своїй сукупності не доводить обставини вчинення вище указаного кримінального правопорушення, та зважаючи на порушення вимог ч.ч.6,7 ст.228 КПК України, тягне за собою визнання їх недопустимими доказами, на підставі ст.87 КПК України. Недопустимі докази не можуть бути використані при прийнятті рішення, тому суд не може посилатися на указані докази при ухваленні судового рішення, згідно до вимог ч.2 ст.86 КПК України.
Суд не враховує показання у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 8.04.2025 року обвинувачений ОСОБА_3 не наносив удар по обличчю потерпілому ОСОБА_5 , та нічого не робив цьому потерпілому, так як у судовому засіданні указаний свідок пояснила, що вона під час конфлікту між цим обвинуваченим, та указаним потерпілим постійно відверталась, та відволікалась на відвідувачів у цьому зоопарку. 
Суд не погоджується із думкою обвинуваченого ОСОБА_3 про наявність законних підстав для винесення виправдувального вироку, так як у судовому засіданні була підтверджена винність цього обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Аналізуючи у судовому засіданні докази винності обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення встановлено, що 8.04.2025 року приблизно о 14 годині 41 хвилин тільки у обвинуваченого ОСОБА_3 був конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 на території КУ Одеського зоопарку, що підтверджують вище зазначені докази. Мотив для оговору обвинуваченого ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_5 відсутній. Наявність у цього потерпілого тілесного ушкодження зафіксована у висновку судово-медичної експертизи за №459 від 18.04.2025 року (т.№2, а.с.№10-12). 
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо недоведеності його винуватості, та його виправдання у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд розцінює як такі, що надані з метою пом`якшення покарання та уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене, а тому оцінює їх критично і не може прийняти до уваги, оскільки вони є надуманими, та спростовуються фактичними обставинами провадження.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , які були здійснені із застосуванням значної сили, адже внаслідок такого удару указаний обвинувачений спричинив цьому потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця обличчя, яке не було небезпечними для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм згідно п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом N?6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, враховуючи вище зазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК за обставин, встановлених судом.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3  у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому  ОСОБА_3  покарання, суд враховує його особу, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , суд враховує те, що він раніше не судимий, що він є особою пенсійного віку, згідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 .
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3  відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.
Суд вважає неможливим призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт, так як громадські роботи не застосовуються до осіб пенсійного віку, згідно до вимог ч.3 ст.56 КК України.
Суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді виправних робіт є неможливим, так як виправні роботи не застосовуються до осіб пенсійного віку, згідно до вимог ч.2 ст.57 КК України.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити єдине можливе покарання у вигляді штрафу.
Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому  ОСОБА_3 не обирати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - штраф - п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень на користь Держави України.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому  ОСОБА_3 не обирати.
Речовий доказ – DVD - R диск зберігати у матеріалах указаного кримінального провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя   ОСОБА_1