ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/647/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянув матеріали справи
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
до відповідача:  фізичної особи - підприємця Медведюка Руслана Петровича
про: стягнення 68 342,73 грн

секретар судового засідання: С.Коваль 
представники:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

ОПИС СПОРУ
Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи - підприємця Медведюка Руслана Петровича про стягнення 68 342,73 грн шкоди.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2021 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ТзОВ "Волиньдорінвест" уклали договір №06/107-68-007616/21 добровільного страхування наземного транспорту, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу, яким забезпечено навантажувач "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_1 .
12 грудня 2021 року, о 18 год. 10 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "STAS SA33-9K", д.р.н. НОМЕР_3 , під часу руху заднім ходом, не переконавшись в безпечності руху здійснив наїзд на припаркований навантажувач марки "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_1 .
Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено навантажувач "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_1 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №207018526 (виданий ПрАТ "СК "Альфа Страхування") та який діяв на момент ДТП 12.12.2021 року.
Згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-68-007616/21 від 01.09.2021 р., на підставі страхового акту №210000504227 від 27.01.2022 р., акту огляду транспортного засобу, рахунку № НОМЕР_4 від 05.01.2022р. та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений навантажувач "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_1 , склала 195 842,73 грн. Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", виплатило суму страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО у розмірі 195 842,73 грн.
Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №207018526 (виданий ПрАТ "СК "Альфа Страхування").
Позивач звернувся до ПрАТ "СК "Альфа Страхування" з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 195 842,73 грн, у відповідь на яку ПрАТ "СК "Альфа Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500,00 грн в рамках ліміту відповідальності передбаченою полісом №207018526.
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 68 342,73 грн, яка становить суму даного позову. Розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 195 842,73 (рахунок СТО №KVZP0383485 від 05.01.2022р.) – (130 000,00 (ліміт страховика) – 2 500,00 (франшиза передбачена полісом № 207018526)) = 68 342,73 (різниця).
Отже, на переконання позивача, відповідач має сплатити на його користь 68 342,73 грн, яка складає різницю між страховим відшкодуванням та вартістю матеріального збитку.
Відзиву на позов відповідач суду не надав.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 26 травня 2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначив на 23 червня 2026 року.
Ухвала суду від 26 травня 2026 року була вручена позивачу 26.05.2026 року шляхом направлення до електронного кабінету позивача.
Ухвала суду від 26 травня 2026 року була вручена відповідачу, що підтверджується роздруківкою з веб - сайту підприємства поштового зв`язку про вручення 30.05.2026 року одержувачу поштового відправлення №R067183638910. 
Таким чином суд вважає, що сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду спору.
В судове засідання сторони не з`явились.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи господарський суд встановив наступне.
01.09.2021 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ТзОВ "Волиньдорінвест" уклали договір №06/107-68-007616/21 добровільного страхування наземного транспорту, згідно з яким Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу, яким забезпечено транспортний засіб, марки "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_5 .
Вказаним договором передбачені страхові ризики повне - КАСКО. Період страхування 04.09.2021 року - 03.09.2022 року.
Предметом договору, у доповнення до визначеного у роздiлi 4 договору, є майнові iнтереси страхувальника, що не суперечать закону i пов`язанi з володiнням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та додатковим обладнанням встановленим на ньому, що належать страхувальникові на праві приватної власності або іншій законній підставі, та зазначені у розділі 5 договору, з врахуванням визначеного у пункті 20.8 договору (пункт 22.1).
Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - подія, що сталася під час руху ЗТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (у т.ч., наїзд транспортних засобів на ЗТЗ або наїзд ЗТЗ на будівлі, споруди, інші ТЗ та будь-які інші рухомі та нерухомі предмети) (пункт 23.1.1.).
Страховик здійснює виплату страхового відшкодування відповідно до умов Договору після повного встановлення обставин, причин та розмірів завданих збитків внаслідок настання страхового випадку на підставі Заяви про подію Страхувальника (Вигодонабувача Спадкоємця) та страхового акту, складеного Страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається Страховиком, у строки, встановлені цим Розділом Договору (пункт 30.1.).
Для забезпечення прийняття рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування, Страховик здійснює наступні дії залежно від обставин настання Події, що в подальшому може бути кваліфіковано як страховий випадок, із наступного переліку:
Проводить огляд та фотографування ЗТЗ (ЗДО), оформляє акт огляду транспортного засобу; (пункт 30.2.1.)
Отримує дефектну відомість від СТО, де на такій будуть здійснюватися ремонтно - відновлювальні роботи ЗТЗ (ЗДО); (пункт 30.2.2.)
Оформляє акт огляду місця Події, яка в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, з детальними схемами, фотографіями та фототаблицями, у випадку, якщо Страховик (його представник) виїжджали на місце Події одразу після її настання; (пункт 30.2.3.)
Робить запити в компетентні органи та отримує від них довідки з питань, пов`язаних з встановленням причин, обставин та наслідків Події, розміру збитку, в тому числі, але не обмежуючись; (пункт 30.2.4.)
При настанні "ДТП"; запит та отримання розгорнутої довідки від відповідного підрозділу поліції про участь ЗТЗ у ДТП за встановленою формою (форма № 2); (пункт 30.2.4.1.)
При пошкодженні ЗТЗ, розмір прямого реального (матеріального) збитку встановлюється в розмірі (вартості) відновлювального ремонту ЗТЗ (ЗДО), яка складається з вартості нових складників (деталей, частин, механізмів), що підлягають заміні під час ремонту, вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Якщо у розділі 10 договору визначено "З урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні", то вартість складників визначається з врахуванням фізичного зносу ЗТЗ, розрахованого відповідно до пункту 30.8.2 договору (пункт 30.6.).
Розмір (Вартість) витрат на відновлювальний ремонту визначається відповідно до варіанту, зазначеного у розділі 11 договору, на підставі: 
Варіант 1. Рахунків, нарядів-замовлень та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО за попереднім узгодженням страховика та Страхувальника, на яку Страхувальника направив Страховик.
При цьому, рахунок на проведення відновлювального ремонту (в якому обов`язково зазначено кількість, назву, обсяг, види та ціни деталей, матеріалів, робіт) повинен бути розглянутий Страховиком після надання його Страхувальником (одержувачем страхового відшкодування) протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання. Страховик має право зменшити розмір (вартість) за проведений відновлювальний ремонт на суму запасних частин, деталей, матеріалів, робіт, які зазначені в рахунку СТО, але не відносяться до страхового випадку. (пункт 30.7.1.)
Варіант 2. Розрахунку (калькуляції) страховика, виконаного згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, із використання відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення (пункт 30.7.2.).
Згідно з постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 січня 2022 року №565/29/22, ОСОБА_1 , 12 грудня 2021 року о 18 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "STAS SA33-9K", д.р.н. НОМЕР_3 , під часу руху заднім ходом, не переконавшись в безпечності руху, здійснив наїзд на припаркований навантажувач фронтальний, марки "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_6 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.9, 2.3 б Правил дорожнього руху України. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
13.12.2021 року страхувальник ТОВ "Волиньдорінвест" звернувся до СК "Княжа" із заявою про настання події (КАСКО), де зазначено відомості про власника автомобіля, марки "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "STAS SA33-9K", д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , водій автомобіля ОСОБА_1 .
26.01.2022 року ТОВ "Волиньдорінвест" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" із заявою на виплату страхового відшкодування.
Згідно рахунку - фактури ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна" №KVZP0383485 від 05/01/2022 року, вартість деталей, що підлягали заміні складає 217 919,65 грн.
27.01.2022 року страховиком проведено розрахунок суми страхового відшкодування до справи №210000504227, страховий акт №210000504227 від 27.01.2022 року, акту огляду транспортного засобу, платіжна інструкція №ЗР008010 від 31.01.2022 про виплату 195 842,73 грн (франшиза 21 335,13 грн) на користь ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна" відшкодування згідно страхового акту №210000504227 від 27.01.2022 року ТзОВ "Волиньдорінвест" на ремонт "CATERPILLAR 950GC".
Разом з тим, які слідує з матеріалів справи, транспортний засіб "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 було застраховано у ПрАТ "СК Альфа Страхування" згідно полісу серії ЕР №207018526, за яким ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн. Франшиза 2 500,00 грн.
Згідно з платіжним дорученням №16440 від 03.05.2022 року, ПрАТ "СК Альфа Страхування" здійснило відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у розмірі 127 500 грн за "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_6 зг. с/а №2292.609.21.01 вiд 02.05.22,страх.випад. вiд 12.12.21,стр. ОСОБА_3 ,пот. ПрАт УСК КНЯЖА ВIЄННА IНШУРАНС ГРУП.
Позивач вказує, що ПрАТ "СК "Альфа Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500,00 грн в рамках ліміту відповідальності передбаченою полісом №207018526.
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 68 342,73 грн, яка становить суму даного позову. Розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 195 842,73 (рахунок СТО №KVZP0383485 від 05.01.2022р.) – (130 000,00 (ліміт страховика) – 2 500,00 (франшиза передбачена полісом № 207018526)) = 68 342,73 (різниця).
Також, як слідує з матеріалів справи позивач вже звертався з метою стягнення вказаної різниці з позовом до ОСОБА_1 (водія транспортного засобу, яким завдано шкоду). Проте, як видно з рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 06.03.2026 року у справі №570/6383/24 у задоволенні вказаного позову відмовлено з тих підстав, що в матеріалах справи були наявні письмові докази, що ОСОБА_1 , перебуваючи в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем Медведюком Русланом Петровичем, керуючи належним ОСОБА_2 автомобілем, марки "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "STAS SA33-9K", д.р.н. НОМЕР_3 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто наявний причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою, а також наявні докази перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з фізичною особою підприємцем – ОСОБА_2 , та завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків), відтак обов`язок щодо відшкодування шкоди підлягає покладенню на роботодавця на підставі частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін
З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом позадоговірними та стосуються регресивних вимог про стягнення сплаченого відшкодування до особи яка спричинила дорожньо - транспортну пригоду.
Згідно з нормами статті 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.
Згідно з визначеннями Закону України "Про страхування", страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції на момент настання страхового випадку), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції на момент настання страхового випадку), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У статті 1166 ЦК України вказано, що, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 січня 2022 року установлено, що ОСОБА_1 (працівник відповідача), 12 грудня 2021 року, о 18 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "STAS SA33-9K", д.р.н. НОМЕР_3 , під часу руху заднім ходом, не переконавшись в безпечності руху, здійснив наїзд на припаркований навантажувач фронтальний, марки "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_6 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.9, 2.3 б Правил дорожнього руху України. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також суд встановив, що транспортний засіб "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_6 застраховано згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту. Вказаний договір укладений Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" з ТзОВ "Волиньдорінвест (власник пошкодженого майна).
Позивач сплатив страхувальнику (СТО) страхове відшкодування для відновлення пошкодженого транспортного засобу загальною вартістю 195 842,73 грн.
Отже, за твердженням позивача у нього виникло передбачене статтями 993 ЦК України право вимагати сплати вказаної суми у відповідача.
Згідно з нормами статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з правилами статті 108 Закону України "Про страхування", страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
За змістом частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України).
Суд відзначає, що вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, необхідно виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів правоохоронних органів.
Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 року у справі цивільної юрисдикції №426/16825/16-ц визнала, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає змогу стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
За сталою судовою практикою Верховного Суду для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина боржника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (наприклад постанова ВС у справі №923/43/19 від 13.03.2020 року).
Деліктне зобов`язання - це різновид цивільно-правових зобов`язань, і тому йому властиві ті самі структурні особливості, що характеризують будь-яке зобов`язання.
Кредитором у такому зобов`язанні виступає потерпілий, а боржником, за загальним правилом, є особа, яка завдала шкоди (деліквент). Змістом зобов`язання з відшкодування шкоди є право потерпілого (кредитора) вимагати поновлення його майнових і особистих немайнових прав, що були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача шкоди до того стану, в якому вони знаходились до правопорушення, і обов`язок заподіювача шкоди чи інших зобов`язаних осіб (боржника) виконати такі вимоги. Предметом зобов`язання з відшкодування шкоди є дії боржника, що забезпечують найбільш повне поновлення майнових та особистих немайнових благ кредитора, яким завдана шкода.
Деліктна відповідальність є недоговірною відповідальністю. Вона настає у разі делікту - протиправного завдання шкоди будь-кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.
Водночас необхідно враховувати, що вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Відповідальність без вини можлива тільки в окремих, передбачених законом випадках в цивільному праві (наприклад, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки).
ЦК України закріплено легальну цивільно-правову дефініцію вини (стаття 614 ЦК України), визначаючи її через обставини, які свідчать про її відсутність. Так, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, вина у цивільному праві це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання або для запобігання заподіянню шкоди. Дане визначення вини позбавлене суб`єктивної характеристики, воно ґрунтується на зовнішніх, об`єктивних критеріях визначення. Вживання всіх залежних від особи заходів є формою поведінки особи, а не її психічного ставлення.
Як видно з матеріалів справи, працівника відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.
Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, суд робить висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія автомобіля "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 та збитками, які поніс страховик внаслідок ДТП.
Підставою виплати страхового відшкодування є дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося пошкодження майна. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела. Покласти відповідальність на особу, яка заподіяла шкоду внаслідок користування джерелом підвищеної небезпеки підприємства, з яким перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (договору підряду), можливо лише в тому разі, якщо буде доведено, що ця особа заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя та четверта статті 1187 ЦК України).
Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/20622/17 від 19 вересня 2018 року.
25 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №914/820/17 дійшов висновку, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків (пункт 28). Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (пункт 29).
Згідно з положеннями статі 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За таких обставин, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (постанова ВС від 28 січня 2020 року у справі №917/500/18).
В цьому випадку суд ураховує, що відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Таким чином документи, що підтверджують вартість комплексу операцій щодо відновлення справності та роботоздатності пошкодженого у ДТП транспортного засобу здійснених станцією технічного обслуговування є належними доказами на підтвердження реальної суми заподіяної шкоди.
З огляду на встановлені обставини, суд робить висновок про наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина боржника.
Так, протиправна поведінка полягає в тому, що згідно із встановленими судовим рішенням обставинами, водій автомобіля "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 під часу руху заднім ходом, не переконавшись в безпечності руху, здійснив наїзд на припаркований навантажувач фронтальний, марки "CATERPILLAR 950GC", д.р.н. НОМЕР_6 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.9, 2.3 б Правил дорожнього руху України. 
Збитки, зокрема їх розмір, доведені вартістю робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, що підтверджені відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками полягає в тому, що водій, який керував транспортним засобом (який належить відповідачу) порушивши правила дорожнього руху, допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, спричинивши його пошкодження. Наслідковий характер збитків простежується у тому, що саме поведінка водія автомобіля "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 , стала причиною їх завдання.
Вина водія, який керував транспортним засобом встановлена постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 січня 2022 року №565/29/22, та полягає в тому що саме у зв`язку з діями водія транспортного засобу, який належить відповідачу, була завдана шкода. Суд вважає встановленою вину водія автомобіля саме у її цивільно-правовому розумінні.
Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до фізичної особи - підприємця Медведюка Руслана Петровича про стягнення 68 342,73 грн шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованими.
При цьому суд ураховує, що предметом спору є різниця між 195 842,73 грн страхового відшкодування вже сплаченого позивачем та 127 500,00 грн відшкодованого збитку страховою компанією в межах страхового ліміту.
Так, суд установив що цивільно-правова відповідальність "VOLVO FH460", д.р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховою компанією за якою було ПрАТ "СК Альфа Страхування".
03.05.2025 року ПрАТ "СК Альфа Страхування" здійснило страхове відшкодування за даною ДТП в сумі 127 500,00 грн.
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Також суд враховує, що відповідно до положень статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
При цьому, згідно з нормами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.
Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку (постанова ВС від 04 березня 2020 року у справі №331/6395/18).
У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 вказано, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Висновки суду
Оцінюючи аргументи сторін за критерієм "переконливості", суд вважає, що встановлені обставини упевнюють у обґрунтованості звернення позивача з наведеними вимогами. Натомість відповідач не навів суду переконливих аргументів на підтвердження своєї позиції, які б переважили аргументи позивача або викликали обґрунтовані сумніви стосовно заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судового збору за даним позовом складав 2 662,40 грн судового збору, а тому у зв`язку з задоволенням позову, вказані витрати покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити.
2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Медведюка Руслана Петровича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 44, ідентифікаційний код 24175269) 68 342 (шістдесят вісім тисяч триста сорок два) грн 73 коп суму страхового відшкодування та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) грн 40 коп судового збору

Позивач (Стягувач): Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 44, ідентифікаційний код 24175269).
Відповідач (Боржник): фізична особа - підприємець Медведюк Руслан Петрович ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Андрій КАЧУР