ф
УХВАЛА
30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №120/9990/25
адміністративне провадження №Зі/990/62/26
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Уханенка С.А., Білак М.В. від участі у розгляді справи №120/9990/25 за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позовну заяву у цій справі повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у цій справі повернуто особі, яка її подала.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі №120/9990/25.
Не погоджуючись із ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року, позивач повторно звернувся із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у цій справі залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків, з дати отримання копії даної ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі №120/9990/25.
Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в пункті 3 прохальної частини якої зазначає:
"Керуючись положенням частини 1 пункту 2 та 4 статті 36 КАС України заявляю відвід працівникам Верховного суду А.В. Жук С.А. Уханенко М.В. Білак оскільки дані особи вже брали участь та ухвалювали у цій справі свою ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження що може свідчити що такі особи є зацікавлені та є залежними особами (дивіться ухвалу Верховного суду від 24.06.2024 року у справі № 930/771/23)".
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Верховного Суду Жуку А.В., Уханенку С.А., Білак М.В. у справі №120/9990/25 визнано необґрунтованою та передано заяву про відвід до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Жука А.В., Уханенка С.А., Білак М.В. у справі № 120/9990/25 передано для вирішення судді Желєзному І. В.
Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу суддів Жука А.В., Уханенка С.А., Білак М.В. у справі № 120/9990/25, Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи "Білуха проти України", заява № 33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
У поданій заяві ОСОБА_1 не наводить обставин, із якими закон пов`язує можливість відведення суддів від розгляду справи, а також таких, що могли б свідчити прямо чи опосередковано про упередженість або необ`єктивність суддів під час розгляду справи №120/9990/25.
Доводи позивача зводяться до незгоди зі змістом ухвали Верховного Суду від 19 березня 2026 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у цій справі.
Проте, згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Отже, такі доводи заявника не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність колегії суддів під час розгляду цієї справи.
У той же час Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів Жука А.В., Уханенка С.А., Білак М.В., Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності цих суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію".
У зв`язку з наведеним вище, підстави для задоволення заяви про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Уханенка С.А., Білак М.В. у справі № 120/9990/25 відсутні.
Керуючись статтями 36, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А. В., Уханенка С. А., Білак М. В. від участі у розгляді справи №120/9990/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Желєзний