ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 р. 	Справа № 644/3295/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Харкова від 21.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Маркосян М.В., м. Харків, по справі № 644/3295/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області Харківське районне управління поліції №2 відділ поліції №1 Харківське РУП ГУНП в Харківській області , Адміністративної комісії Індустріального району при виконавчому комітеті Харківської міської ради   
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулась до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до Адміністративної комісії Індустріального району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, Головного управління національної поліції в Харківській області Харківське районну управління поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати та скасувати постанову №4 на підставі КУпАП п.1 ч.1 ст. 247, ст. 164, ст. 248-249, 251-252, 279-280, 283-285 та закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.04.2026 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Індустріального району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, Головного управління національної поліції в Харківській області Харківське районну управління поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позову, зазначені в мотивувальній частині цієї ухвали.
На виконання ухвали суду позивачем 15.04.2026 року надіслано заяву про усунення недоліків, разом з уточненою позовною заявою та додатками до неї, а також надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 667 грн. 00 коп.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 21 квітня 2026 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Індустріального району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, Головного управління національної поліції в Харківській області Харківське районну управління поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 21 квітня 2026 року по справі № 644/3295/26 та направити справу для продовження розгляду до Індустріального районного суду м. Харкова.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції повернув позовну заяву з формальних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повертаючи позивачу позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 21.04.2026 року вимоги суду, викладені в ухвалі від 02.04.2026 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не виконані.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
В позовній заяві зазначаються: 
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За вимогами ч. 6 статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.
За наслідком системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів зазначає, що перелік підстав для залишення позовної заяви без руху, встановлений ст.169 КАС України та є вичерпним. Ухвала про залишення без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб, визначений судом, тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої позовної заяви. 
Так, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що в повному обсязі недоліки позовної заяви усунені не були, зокрема, позивачкою не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України щодо позивача.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2026 року вказано, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, які визначені в мотивувальній частині цієї ухвали, проте, судом першої інстанції в ухвалі не наведено які конкретно відомості повинен зазначити позивач та не зазначено про необхідність подання нової позовної заяви в якій навести певні відомості.
Колегія суддів вказує, що зміст ухвали про усунення недоліків має бути чітким та зрозумілим для позивача, що дасть можливість для повного їх усунення.
При цьому, позивачем вчинялись дії на виконання ухвали про залишення без руху від 02.04.2026 року, а саме позивачем 15.04.2026 року надіслано заяву про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою та доданими до неї документами, а також надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 667 грн. 00 коп.
Щодо не зазначення позивачем реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зокрема зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу).
З аналізу зазначеної норми законодавець надає позивачу (фізичній особі) альтернативу щодо зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорту.
Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідні відомості в позовній заяві позивачем не були зазначені.
Водночас, як свідчать матеріали справи, до позовної заяви додано копію протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВБА №203057 від 04.02.2026 року в якій міститься номер і серія паспорта для фізичних осіб – громадян України. Крім того, в наданій до суду першої інстанції платіжній інструкції на переказ готівки №75977083 від 15.04.2026 року міститься реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Отже, наявні у матеріалах справи документи давали об`єктивну змогу встановити реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача та номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України.
Разом з тим, залишаючи позовну заяву без руху судом першої інстанції не було зазначено чіткого способу усунення виявлених недоліків та судом не вказано які саме відомості необхідно позивачу додатково зазначити. 
За таких обставин ухвала про залишення позовної заяви без руху не містила чітких та зрозумілих вказівок щодо способу усунення недоліків, що унеможливлювало належне виконання позивачем вимог ухвали Індустріального районного суду міста Харкова від 02.04.2026 та, відповідно, не могло бути підставою для повернення позовної заяви.
Колегія суддів зазначає, що виходячи із закріплених у КАС України засад адміністративного судочинства, а також практики ЄСПЛ, суд має оцінювати процесуальні дії сторони у контексті усунення недоліків позовної заяви не за формальною зовнішньою формою, а за їх змістовним значенням для забезпечення права на розгляд справи по суті, інакше б це суперечило реалізації завдання адміністративного судочинства, що передбачене частиною першої статті 2 КАС України.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Постановою Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі № П/9901/736/18 встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У справі “Bellet v. France” Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Колегія суддів зазначає, що встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Колегія суддів зазначає, що передчасний висновок суду першої інстанції про неусунення позивачем недоліків позовної заяви, який мав наслідком повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи .
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим уважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду міста Харкова від 21.04.2026 по справі № 644/3295/26 - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Індустріального району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, Головного управління національної поліції в Харківській області Харківське районну управління поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення направити Індустріального районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова