ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2898/26 Справа № 243/7615/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 23 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2025 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2025 року у складі судді Дюміної Н.О.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді недоотриманої за життя пенсії. 
В процесі оформлення спадщини, приватним нотаріусом йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 570196,60 грн. 
Зазначає, що листом від 28 липня 2025 року №0500-0202-8/74275 відповідачем було повідомлено, що з 01 квітня 2016 року ОСОБА_2 було припинено нарахування пенсійних виплат, тому відсутні підстави для надання розрахунку заборгованості. За результатами розгляду його заяви нараховано недоотриману пенсію у розмірі 438913,20 грн. за період з 04 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року. Таким чином Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було неправомірно зменшено розмір суми недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, яка вже йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2024 року, реєстровий №1735 на 131284,40 грн. та неправомірно не повідомлено розмір невиплаченої за життя спадкодавця пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 10 червня 2021 року, право на отримання якої він має, як спадкоємець.
З огляду на те, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації його прав, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна, просила суд стягнути на його користь в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію за період з 11 червня 2021 року по 04 лютого 2022 року у сумі 131284,40 грн., та зобов`язати нарахувати та виплатити недоотриману пенсію його батька в порядку спадкування за законом за період з 01 квітня 2016 року по 10 червня 2021 року та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом частину недоотриманої пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 11 червня 2021 року по 31 січня 2022 року у сумі 131284,40 грн., що входить до складу його спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТН № 118880 від 08 серпня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. на недоотриману пенсію за період з 11 червня 2021 року по 30 листопада 2023 року у сумі 570197,60 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати недоотриману пенсію ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2016 року по 10 червня 2021 року та виплатити вказану частину недоотриманої пенсії ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2019,23 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки відповідач утримує належне ОСОБА_1 спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до ОСОБА_1 та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом, що порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту та визнання за ним права власності на недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсію за відповідний період, оскільки, відповідно до положень статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними, у зв`язку з його смертю, передбачаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2025 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.
Додаткове рішення мотивовано наявністю підстав для стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн., які підтверджені належними та допустимими доказами у справі, з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо їх розміру, задоволення позову, складності справи, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та виходячи з конкретних обставин справи.
Не погодившись з такими рішеннями суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за життя з часу припинення пенсійних виплат ОСОБА_2 з 2014 року, який мешкав на тимчасово окупованої території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не звертався, а відтак пенсія за період з 01 квітня 2016 року по 03 лютого 2022 року не підлягала нарахуванню і не була йому нарахована, за таких умов, пенсійні виплати не можуть бути нараховані померлій особі та не можуть вважатися недоотриманою пенсією, а тому не підлягають виплаті членам сім`ї померлого та не входять до складу спадщини. Вказує, що зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 01 січня 2026 року та виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №1165. Крім того, вказує, що понесені витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволення відшкодування таких витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Горлівка Донецької області у віці 77 років.
08 серпня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. видане свідоцтво про право на спадщину № 1735, за змістом якого спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , 1975 року народження. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів у виді недоотриманої пенсії за період з 11 червня 2021 року по 30 листопада 2023 року в сумі 570197,60 грн.
16 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із запитом про надання інформації щодо наявності та розміру заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер 2023 року, в період з січня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За відомостями пенсійного фонду, наданими у відповідь на запит, нарахування пенсійних коштів ОСОБА_2 припинено з 01 квітня 2016 року, щодо поновлення виплати пенсії пенсіонер за життя не звертався. Оскільки пенсія за період з 01 квітня 2016 року по 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась, підстави для надання розрахунку заборгованості відсутні.
Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали суду, ОСОБА_2 з 29 червня 1993 рік отримував пенсію за віком, у квітні 2016 розмір призначеної пенсії становив 5336,45 грн., з травня по листопад 2016 рік - 5359,41 грн. щомісячно, з грудня 2016 року по квітень 2017 року – 5407,38 грн. щомісячно, з травня 2017 року по вересень 2017 року - 5434,03 грн. щомісячно, з жовтня 2017 року по грудень 2017 року – 10740 грн. щомісячно, з січня 2018 року по листопад 2018 року – 12078,23 грн. щомісячно, з грудня 2018 року по лютий 2019 року – 12096,68 грн. щомісячно, з березня 2019 року по квітень 2020 року – 14048,78 грн. щомісячно, з травня 2020 року по лютий 2021 року – 15584,44 грн. щомісячно, з березня 2021 року по червень 2021 року – 17278,57 грн. щомісячно. Однак, розмір виплаченої пенсії становив 0,00 грн., у зазначений період у графах “нараховано”, “виплачено” зазначено “0”. Розмір пенсії станом на дату останнього нарахування (01 лютого 2025 року) становив 20930,00 грн. 25 лютого 2025 року нараховано борг з виплати недоотриманої пенсії у сумі 438913,20 грн. за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У розумінні положень статті 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.
Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати статті 1227 ЦК України.
Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
У розумінні положень статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині 1 цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20, вказано, що: «право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю».
За таких обставин, позивач має право на спадкове майно - недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV), який є спеціальним у цих правовідносинах.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20 , провадження № 61-14299св21; від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, провадження № 61-7985св20; від 09 червня 2022 року у справі № 200/12094/18-а, провадження № К/9901/10098/19; від 06 квітня 2022 року у справі №200/10136/20-а.
З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, про наявність достатніх підстав для задоволення позову, оскільки відповідач утримує належне ОСОБА_1 спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до ОСОБА_1 та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом, що порушує право власності останнього на вказану суму грошей та оскільки за життя ОСОБА_2 недоотримав пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 10 червня 2021 року, яка увійшла до складу спадщини, необхідно зобов`язати пенсійний фонд нарахувати на виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію його батька за життя, що доведено належними та допустимими доказами у справі та підлягає судовому захисту.
Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Доводи апеляційної скарги про те, що померлий ОСОБА_2 за життя не виявив бажання поновити виплату пенсії, яку з 01 квітня 2016 року було призупинено на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, тому пенсійні виплати з 01 квітня 2016 року не отримані з вини пенсіонера, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не звернення особи, яка є внутрішньо переміщеною особою, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність будь-якої протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки подальша виплата буде провадитись відповідно до норм порядку Постанови №1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік, є безпідставними, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами Цивільного кодексу України про спадкові відносини.
Крім того, слід звернути увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 серпня 2024 року не оспорено та є чинним, а тому відмова у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю, є безпідставною.
Доводи апеляційної скарги про те, що понесені витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволення відшкодування таких витрат, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання професійної правничої допомоги, виходячи з конкретних обставин справи та результату її розгляду, з урахування відсутності заперечень відповідача щодо його розмірі, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, визначивши розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2025 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 червня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 12 червня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров