ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1097/24 суддя першої інстанції: Жук Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Воловика С.В., суддів Аліменка В.О., Осіпової О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі № 320/1097/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНБУДПІДРЯД» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Державної податкової служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНБУДПІДРЯД» (далі – ТОВ «ГЕНБУДПІДРЯД», позивач) звернулося з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі – ГУ ДПС у Київській області, відповідач-1) та Державної податкової служби України (далі – ДПС України, відповідач-2), у якому просило суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 9560905/44936708 від 20.09.2023;
- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «ГЕНБУДПІДРЯД» податкову накладну № 2 від 06.09.2023 днем її подання 07.09.2023.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 адміністративний позов задоволено, оскаржуване рішення визнано протиправним та скасовано, ДПС України зобов`язано зареєструвати спірну податкову накладну датою її фактичного подання. 
Підставою для задоволення позову суд першої інстанції визначив те, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містила чіткого переліку документів, які платник має надати контролюючому органу, натомість містила лише загальну пропозицію надати пояснення та копії документів; а також те, що оскаржуване рішення про відмову не конкретизує, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких документів бракує для прийняття позитивного рішення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ГУ ДПС у Київській області звернулося з апеляційною скаргою, у якій вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, просить апеляційний суд скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач-1 зазначає, що квитанція про зупинення реєстрації містить конкретний критерій ризиковості здійснення операції з розрахованим показником, а перелік документів визначений наказом № 520, тому платник не був позбавлений можливості самостійно визначити необхідні документи. 
Крім того, апелянт вказує, що за результатами розгляду поданих позивачем документів Комісією встановлено недостатню забезпеченість трудовими ресурсами та основними засобами для здійснення операції, а документи складені з порушенням законодавства. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано справу із Київського окружного адміністративного суду.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, свою позицію щодо вимог апеляційної скарги не висловив. 
Ухвалою апеляційного суду від 02.10.2025 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
ТОВ «ГЕНБУДПІДРЯД» (код ЄДРПОУ 44936708) зареєстровано як юридичну особу 17.11.2022 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Київській області як платник податку на додану вартість. Основним видом діяльності є 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; серед іншого підприємство здійснює будівництво житлових і нежитлових будівель та суміжні будівельно-монтажні роботи.
Під час здійснення господарської діяльності 06.09.2023 між ТОВ «ГЕНБУДПІДРЯД» (генеральний підрядник) та ТОВ «ГРАНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» (замовник) укладено договір генерального будівельного підряду № 06-06/23, за умовами якого підрядник зобов`язується здійснити комплекс будівельно-монтажних робіт на першій черзі житлового масиву котеджної забудови в с. Крюківщина, Бучанського району. 
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ГРАНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» перерахувало на рахунок позивача попередню оплату (аванс) у сумі 200 000,00 грн.
За фактом першої події, у зв`язку із зарахуванням авансу на банківський рахунок, позивачем складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 2 від 06.09.2023 на суму 200 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20 % 33 333,33 грн.
Втім, згідно з квитанцією від 07.09.2023 реєстрацію податкової накладної зупинено з тих підстав, що «Обсяг постачання товару/послуги 41.00 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). 
Додатково повідомлено: показник "D" = .0000%, "P" = 0; та запропоновано надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Так, 14.09.2023 ТОВ «ГЕНБУДПІДРЯД» направило повідомлення № 1 про подання пояснень та копій документів, до якого додано первинні документи, зокрема: договір генерального будівельного підряду, платіжну інструкцію № 105 від 06.09.2023 про надходження авансу, договори поставки з контрагентами (ТОВ «СОКОЛ КИЇВ», ТОВ «ВЄНТУС РЕСУРС», ТОВ «АКВІЛОН КОНСТРАКШН», ТОВ «Алана Трейд», ТОВ «БМ Постач»), відповідні рахунки, видаткові накладні та платіжні інструкції, декларацію про провадження господарської діяльності, договір суборенди нежитлового приміщення, штатний розпис, накази про призначення та прийняття працівників тощо.
За результатами розгляду отриманих документів, Комісією з питань зупинення реєстрації ГУ ДПС у Київській області прийнято рішення № 9560905/44936708 від 20.09.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 06.09.2023. Підставою для відмови визначено «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства». 
При цьому, в полі «Додаткова інформація» вказано: «Недостатня забезпеченість трудовими ресурсами та основними засобами для здійснення операції». 
Не погоджуючись із рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте, рішенням ДПС України № 72048/44936708/2 від 05.10.2023, скарга залишена без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права й дотримання норм процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. Зокрема, цим Кодексом визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи та зареєструвати її в ЄРПН. 
Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019 (далі – Порядок № 1165, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Пунктами 10– 11 Порядку № 1165 передбачено, що контролюючий орган надсилає платнику квитанцію про зупинення реєстрації, у якій зазначаються: номер та дата складення податкової накладної; критерій (критерії) ризиковості із розрахованим показником; пропозиція щодо надання пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 (далі – Порядок № 520).
Порядком № 520 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено алгоритм взаємодії платника та контролюючого органу. 
Пункт 5 Порядку № 520 визначає орієнтовний перелік документів, необхідних для розгляду питання реєстрації: договори; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, включаючи рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі, накладні; розрахункові документи та банківські виписки; документи щодо підтвердження відповідності продукції. 
Відповідно до пункту 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову у реєстрації в разі ненадання/часткового надання додаткових пояснень та копій документів при отриманні Повідомлення та/або надання платником копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Із системного аналізу наведених норм убачається, що контролюючий орган, здійснивши моніторинг та зупинивши реєстрацію, зобов`язаний у квитанції чітко зазначити конкретний критерій ризиковості та запропонувати платнику надати пояснення, а за результатами розгляду поданих документів – або зареєструвати накладну, або направити повідомлення із зазначенням конкретного переліку документів, яких бракує, або відмовити в реєстрації з наведенням конкретних підстав та посиланням на конкретні документи, що не відповідають вимогам законодавства.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, квитанція від 07.09.2023 містить загальне зазначення критерію ризиковості пункт 1 Додатку 3 до Порядку № 1165 із числовими показниками «D» = 0,0000 %, «Р» = 0, а також загальну пропозицію надати пояснення та копії документів. 
При цьому у квитанції не зазначено, які конкретно документи необхідно надати, не вказано на конкретний аспект господарської операції, що підлягає підтвердженню. 
Такий підхід суперечить вимогам пункту 11 Порядку № 1165, за якими квитанція має містити конкретні підстави для зупинення, визначаючи не тільки критерій ризиковості, але й надаючи платнику орієнтири для формування пакету документів.
Колегія суддів враховує, що у постанові від 17.04.2025 у справі № 400/802/24 Верховний Суд виснував, що «можливість надання платником вичерпного переліку документів, що підтверджують правомірність формування та подання податкової накладної, безпосередньо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків». 
У постанові від 22.07.2019 у справі № 815/2985/18 Верховний Суд зазначив, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції. Аналогічні висновки містяться у постановах від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом оскаржуваного рішення, підставою його прийняття визначено «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства», а у полі «Додаткова інформація» вказано «Недостатня забезпеченість трудовими ресурсами та основними засобами для здійснення операції». 
Водночас рішення не містить конкретних документів, які є такими, що складені з порушенням законодавства, не вказує яких первинних документів бракує та яким чином забезпеченість трудовими ресурсами чи основними засобами може бути підтверджена або спростована документами. 
Фактично рішення відтворює законодавчу формулу підстав для відмови без прив`язки до конкретних обставин справи, що є ознакою формального, а не змістовного обґрунтування.
Зазначене підтверджується й тим, що у постанові від 07.12.2022 у справі № 500/2237/20 Верховний Суд наголосив: предметом розгляду у спорах про реєстрацію податкових накладних є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації, а не реальність господарської операції. Відповідно, посилання відповідача в рішенні на «недостатню забезпеченість трудовими ресурсами та основними засобами» є оцінкою, яка виходить за межі предмету вирішення комісії на стадії реєстрації накладної, оскільки являє собою фактичну оцінку реальності господарської операції, що є прерогативою податкової перевірки. 
На цьому наголошує Верховний Суд у постанові від 23.02.2023 у справі № 420/9924/20, зазначаючи, що надання судом оцінки товарності або безтоварності господарських операцій у межах справ про реєстрацію накладних є передчасним, а такі обставини можуть бути встановлені лише за наслідками належної перевірки. У постанові від 24.07.2025 у справі № 420/14450/24 Верховний Суд також підтвердив, що здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок.
Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що перелік документів визначений Наказом № 520, а тому платник не був позбавлений можливості його визначити самостійно. Пункт 5 Порядку № 520 містить орієнтовний, а не вичерпний перелік документів, а обсяг конкретно необхідних у кожному випадку документів залежить від специфіки господарської операції та підстав зупинення реєстрації. Не конкретизувавши у квитанції, які саме аспекти операції викликають сумніви та яких документів очікує контролюючий орган, відповідач-1 фактично поставив платника перед необхідністю «вгадувати» бажаний пакет, а собі залишив підстави для прояву дискреції у будь-якому напрямі. 
У постанові від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21 Верховний Суд зазначив, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.
Як убачається з матеріалів справи, позивач надав до контролюючого органу первинні документи, що охоплюють усі категорії, визначені пунктом 5 Порядку № 520: договори з замовником та постачальниками, первинні видаткові накладні, платіжні інструкції на підтвердження оплати, банківські виписки, документи щодо трудових ресурсів (штатний розпис, накази про прийняття працівників, наказ про призначення виконроба на об`єкт), документи щодо місця провадження діяльності (договір суборенди, акти приймання-передачі приміщення). 
Твердження відповідача-1 про недостатність або дефектність наданих документів є декларативним та не підкріплено жодним конкретним посиланням на те, в чому саме полягає порушення при складанні тих чи інших документів.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
Відповідач-1 не довів належними та достатніми доказами ані неналежність наданих позивачем документів, ані наявність у них конкретних порушень законодавства, ані те, що за умови усунення недоліків платнику була б надана можливість їх виправити.
Частинами першою – третьою статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, всебічно і повно дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, правильно застосував норми матеріального права та дотримався норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі № 320/1097/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНБУДПІДРЯД» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Державної податкової служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі № 320/1097/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 328– 329 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Воловик

Судді В.О. Аліменко

О.О. Осіпова