Справа № 128/3318/25

РІШЕННЯ
Іменем України

11.05.2026 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Васильєвої Т.Ю., 
секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.03.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1385608, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000, 00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
22.10.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 22102024. Згідно вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1385608 від 21.03.2024.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 56 625, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 7 000, 00 грн; заборгованість за процентами – 35 625, 00 грн; заборгованість за штрафом, пенею – 14 000, 00 грн.
Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1385608 від 21.03.2024 (а.с. 1 – 5).
Ухвалою суду від 05.09.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 49).
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Скользнєва В.В., на підставі ст. 178 ЦПК України, надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредитних коштів, що не дає можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів.
Крім того, в зв`язку з воєнним станом позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а саме щодо сплати штрафу та пені у розмірі 14 000, 00 грн.
Також, представник відповідача зазначає, що нарахована сума боргу не відповідає п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2, 5 %, протягом наступних 120 днів – 1, 5 %. Отже, з 21.04.2024 (дата укладення договору та надання кредиту) максимальний розмір денної процентної ставки за договором між сторонами цієї справи не міг складати більше 2, 5 % на день, з 23.04.2024 не міг складати більше 1, 5 %, а з 20.08.2024 не міг складати більше 1 % на день. При цьому, відповідачем на погашення заборгованості було сплачено 2 000 грн, тому, на думку представника відповідача, розмір простроченої заборгованості за кредитним договором не може перевищувати 27 855 грн.
За вказаних обставин представник відповідача просить відмовити у задовленні позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн (а.с. 68 – 72).
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що на підтвердження виконання умов договору зі сторони кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» долучено до позову лист про перерахування коштів кредиту, виданий ТОВ «Пейтек» про успішність операцій щодо перерахування коштів. Кредитор не отримує повні реквізити банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через інтернет, а використовує відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси та переказ коштів було здійснено в день укладення кредитного договору № 1385608 21.03.2024. Крім цього, позивач вважає, що споживач не звільняється від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначені відповідачем судові витрати на правову допомогу вважає завищеними та належним чином не обґрунтованими (а.с. 80 - 87).
В судове засідання з розгляду справи по суті учасники справи не з`явились.
Представник позивача попередньо подав письмове клопотання про підтримання позовних вимог, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача.
Відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання вкотре не з`явився, хоча повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. 
Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, 30.04.2026 представник відповідача повторно подала до суду заяву, якою просила відкласти судове засідання на іншу дату, оскільки в цей час буде перебувати у відпустці, на підтвердження якої надала копію маршрутного листа від 28.04.2026 та квитків на придбання путівки на двох осіб до Туреччини.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкладення розгляду справи, суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 21.08.2025. Представник відповідача 19.11.2025 ознайомилася з матеріалами справи, що підтверджується матеріалами справи, та просила відкласти судове засідання, призначене на 20.11.2025 для подання відзиву, при цьому, про наявність даного судового провадження відповідач був обізнаний ще з 27.09.2025 (а.с. 61 т. 1). В минуле судове засідання 16.03.2026 відповідач та його представник також не з`явилися. Про поважні причини неявки в судове засідання 16.03.2026 відповідач та його представник не повідомили.
Таким чином, підстав для відкладення судового розгляду, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено, оскільки це не перша неявка в судове засідання відповідача та його представника, які належним чином та завчасно повідомлені про судове засідання. Будь-яких перешкод для своєчасної реалізації ОСОБА_1 свого права щодо участі в судовому розгляді судом не встановлено. 
Суд звертає увагу, що неможливість представника прибути в судове засідання не звільняє відповідача від явки до суду та суд не зобов`язаний самостійно вишукувати докази наявності поважних причин неявки відповідача та його представника в судове засідання та відповідач не був обмежений в можливості забезпечити захист своїх прав представником, який має можливість з`явитися в судове засідання.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
21.03.2024 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Селфі кредит» договір № 1385608 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Сума кредиту (загальний розмір) складає 7 000, 00 грн. Тип кредиту – кредит (п.1.2). Строк кредиту – 360 днів (п. 1.3). Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.4). Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п. 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. П. 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0, 01 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 20.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Знижка споживачу від товариства на стандартну процентну ставку є інживідуальною: у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Також, споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати повного дострокового повернення кредиту (включно). Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживачів. Відповідно до п. 1.5.3. договору, протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених п. 1.5.2. договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Відповідно до п. 1.7 договору, денна процентна ставка на дату укладення договору складає: п. 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,5 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою, наведеною в законі України «Про споживче кредитування»: (63 000, 00 грн/7 000, 00 грн)/360 дн.*100%= 2,5% в день; п. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2, 29 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою, наведеною в законі України «Про споживче кредитування»: (57 771, 00 грн/7 000, 00 грн)/360 дн.*100%= 2,29% в день (а.с. 12-13 зі звороту).
Також судом досліджено додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1385608 від 21.03.2024, де зазначено розрахунок графіку платежів з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (а.с. 14).
Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), сторони погодили основні умови кредитування, а саме: суму кредиту, яка складає 7 000, 00 грн, строк кредитування – 360 днів, стандартну процентну ставка — 915 % річних (2.50 % в день), знижену процентну ставку — 3, 66 % річних (0, 01 % в день), загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, реальну річну процентну ставку (а.с. 15).
Відповідно до копії довідки, наданої ТОВ «Селфі кредит», ідентифікація ОСОБА_1 21.03.2024 була проведена за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 16).
Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором № 1385608 від 21.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 56 625, 00 грн, з яких: 7 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 625, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 14 000, 00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 18 - 20).
22.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу № 22102024, відповідно до умов якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від клієнта за цим договором (а.с. 21 - 23).
Відповідно до копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 22.10.2024 до договору факторингу від 22.10.2024 № 22102024, ТОВ «Селфі Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників клієнта від 22.10.2024, кількість боржників 5 459 (а.с. 25).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 6887 від 23.10.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахував на рахунок ТОВ «Селфі Кредит» кошти, як плату згідно договору факторингу № 22102024 від 22.10.2024 (а.с. 26).
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22102024 від 22.10.2024, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1385608 від 21.03.2024 становить 56 625, 00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту становить 7 000, 00 грн., залишок по відсотках – 35 625, 00 грн, залишок по штрафам – 14 000, 00 грн (а.с. 24).
12.08.2025 позивачем було надіслано відповідачу досудову вимогу, в якій позивач повідомив відповідача про наявну заборгованість, укладення між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору факторингу № 22.10.2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відійшли права вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1385608 від 21.03.2024. Також даною досудовою вимогою позивач повідомив відповідачу реквізити, на які вимагає сплатити заборгованість за кредитним договором (а.с. 27).
Згідно відповіді АТ КБ "Приват Банк" на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 з відповідним картковим рахунком, на який 21.03.2024 було перераховано 7 000 грн (а.с. 105).
Тобто позивачем було придбано право вимоги до відповідача за кредитним договором, заборгованість за яким була нарахована первісним кредитором станом на 22.10.2024 та позивачем не змінювалась.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1385608 від 21.03.2024.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.ч. 1 – 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Щодо доведення позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів, суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Так, з досліджених доказів встановлено повідомлення відповідачем реквізитів банківської картки для перерахування коштів при укладенні кредитного договору та здійснення кредитором платіжної операції на погоджену в договорі суму кредиту.
Щодо встановлення суми заборгованості за договором, укладеним відповідачем, в тому числі відсотків за користування кредитом, суд враховує наступне.
Так, 21.03.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за умовами якого, до укладеного договору застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС – денна процентна ставка; ЗВСК – загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК – загальний розмір кредиту; t – строк кредитування у днях.
Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.
Перехідні положення законів застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
У частині другій розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1385608 укладений між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем 21.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Отже, умова укладеного між сторонами договору, передбачена в договорі кредиту щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі, що перевищує 1 % в день, на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемню.
Тому суд у даному випадку розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з установленої у частині п`ятій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 % та строку кредитування, передбаченого договором, в межах якого позивачем доводиться нарахування заборгованості за договором, а саме на строк з 21.03.2024 до 22.10.2024. 
За умови визначення максимальної денної процентної ставки за даним законом, а саме, коли 1 % (максимальна денна процентна ставка) та 7 000 грн (загальний розмір кредиту), строк кредитування, на який здійснювалося нарахування відсотків первісним кредитором, з 21.03.2024 до 22.10.2024 становить 216 днів, відповідно, ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом, що є предметом спору, в силу закону не можуть перевищувати 15 120, 00 грн (1 % = (15 120 грн/7 000 грн)/216 днів*100 %).
Так, з урахуванням здійснення відповідачем часткового погашення заборгованості, з якої на сплату загальних витрат за кредитом віднесено 2 000, 00 грн, при цьому максимальна сума загальних витрат за даним договором не може перевищувати 15 120, 00 грн, несплачена заборгованість відповідача за загальними витратами за кредитним договором, згідно Закону України «Про споживче кредитування», становить 13 120, 00 грн (15 120,00 грн – 2 000,00 грн, які сплачені відповідачем).
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до матеріалів позовної заяви, первісний кредитор здійснював нарахування неустойки та/або процентів за порушення грошового зобов`язання та позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку та/або проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі 14 000, 00 грн.
Та згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевикладене, неустойка та/або проценти за порушення грошового зобов`язання, нараховані первісним кредитором на суму заборгованості відповідача, не підлягають стягненню з відповідача.
Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 20 120, 00 грн, яка складається з: 7 000, 00 грн – тіло кредиту; 13 120, 00 грн – несплачені проценти за користування кредитом, що відповідають ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та без стягнення нарахованої суми штрафу (пені), оскільки підстави для стягнення нарахованих відповідачу штрафів за порушення грошового зобов`язання,з урахуванням вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 860, 73 гривень (2 422, 40 грн / 56 625, 00 грн * 20 120, 00 грн).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу, які згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 842, 56 гривень (8 000, 00/ 56 625, 00 грн * 20 120, 00 грн)
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536,611, 623, 624, 625, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 1385608 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 21.03.2024 в розмірі 20 120, 00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 860, 73 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 842, 56 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, поштовий індекс 79018, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний тест рішення складено 11.05.2026

Суддя: