Справа № 752/5282/26 
Провадження № 2/752/8397/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 року  Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря -  Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені ) та індексації розміру аліментів, суд
В С Т А Н О В И В : 
Позивачка, від імені якої діє представник - адвокат О.Литвиненко, звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача:
1) 74 000, 00 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період часу з червня 2021 року до січня 2026 року;
2) 27 034, 00 грн індексації аліментів.
Посилається в позові на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2 000, 00 грн з урахуванням індексації, починаючи з 10 червня 2021 року.
Рішення суду виконується Голосіївським відділом державної виконавчої служби в м.Києві, яким відкрито виконавче провадження № 71091747.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 21 січня 2026 року загальна сума заборгованості відповідача по аліментах становить 74 000, 00 грн.
Таким чином, сума неустойки (пені) становить суму заборгованості по аліментах у розмірі 74 000, 00 грн.
Крім того, за зверненням позивачки виконавцем проведена індексація аліментів з посиланням на те, що індекс споживчих цін перевищив 103% лише в березні, квітні та червні 2022 року.
Позивачка не згодна за таким розрахунком і просить відповідно до статті 2 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» стягнути з відповідача на її користь, відповідно до наданого розрахунку, 27 034, 00 грн індексації.
Позов був зареєстрований судом 02 березня 2026 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.
Направлені судом документи повернулися до суду без вручення відповідачу в зв`язку з відсутністю адресата.
Відповідно до статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
Велика Палата Верховного Суду в пунктах 78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 зазначила, зокрема, про необхідність застосування аналогії закону.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.
За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норми статті 128 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Виходячи з цього, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет. 
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву. 
Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом частини 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною 2 статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2 000, 00 грн (з урахуванням індексації), починаючи з 10 червня 2021 року і до повноліття дитини.
Постановою старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби в м.Києві від 21 лютого 2023 року відкрито виконавче провадження № 71091747.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 21 січня 2026 року загальна сума заборгованості відповідача по алімбентах становить 74 000, 00 грн.
Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено статтями 180-182 СК України, стягнення заборгованості по аліментах врегульовано статтями 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».
З точки зору закону аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно зі статтею 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом частини 1 статті 546 ЦК України неустойкою забезпечується виконання зобов`язання.
В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. 
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. 
В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом статті 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15ц роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. 
Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. 
За змістом статті 196 СК України відповідальність у вигляді пені можлива лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. 
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 липня 2020 року в справі № 362/4462/16 та  від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21. 
В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. 
Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. 
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. 
У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. 
Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. 
Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Відповідач, не подавши відзив, приведені в позові обставини не спростував, доказів відсутності своєї вини в виникненні заборгованості не надав.
З урахуванням викладеного, проведеного в позові розрахунку заборгованості по пені, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача пені в зазначеному в позові розмірі, що відповівдає сумі заборгованості по аліментах.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 
За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Об`єкти індексації грошових доходів громадян визначено в частині 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» , в якій аліменти, як об`єкт для індексації відсутній.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини 2 статті 184 СК України підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 10078 від 17 липня 2003 року № 1078.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотків. 
Згідно з абзацом 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
При зверненні до суду представником позивачки надана зведена таблиця індексів інфляції за розрахунковий період з червня 2021 року до грудня 2025 року, розрахунок індексу споживчих цін наростаючим підсумком та місяці, де поріг індексації перевищив розмірі 103 %.
В змісті позову приведено розрахунок індексації, який становить по відповідних періодах у загальній сумі 27 034, 00 грн.
Порядок розрахунку індексації, приведенийй у позові, відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 31 серпня 2022 року в справі № 686/5088/20.
З урахуванням цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і в цій частині.
Суд при цьому також враховує наступне.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Як зазанчено вище, в сімейному законодавстві діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати.
При цьому обов`язок доведення відсутності вини покладається на боржника.
Будь-яких доказів відсутності своєї вини в виникненні заборгованості по аліментах відповідач не надав.
З урахуванням цього, вимоги позивачки суд вважає доведеними, а сума до стягнення до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, звільнення позивачки від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави пілягає стягненню 1 110, 34 грн судового збору.
Керуючись статтями 7, 141, 155, 180, 184, 196 Сімейного кодексу України, статтями 15, 16, 509, 525, 546, 549 ЦК України, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», статтями 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 74 000, 00 грн пені та 27 034, 00 грн індексації.
Стягнути з ОСОБА_2  1 110, 34 грн судового збору на користь держави.
Позивач:  ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя К.В.Машкевич