Справа № 345/2116/26 
Провадження № 2/344/5089/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
26 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді Домбровської Г.В.,
секретаря судового засідання Петришин Р.Р., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 835,20 грн.,- 

В С Т А Н О В И В: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (надалі також «Позивач», попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором №5229476 від 06.01.2025 року, в якому просить стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31 835,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 06.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5229476, відповідно до якого товариство надало позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн., зі встановленим строком користування, а остання зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 
Представником Позивача у позовній заяві зазначено, що 30.10.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 30/10/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5229476 від 06.01.2025 року.
Зазначений кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний Відповідачем електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником якого є Позивач, виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а Відповідач, в свою чергу, порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач стверджує, що Відповідач має перед ним непогашену заборгованість за Договором №5229476 від 06.01.2025 року, загальна сума заборгованості 31 835,20 грн., яка складається з 7 997,79 грн. заборгованості за основним боргом, 15 050,67 грн. заборгованості за процентами, нарахованими попереднім кредитором, 4 786,74 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими Позивачем за 63 календарні дні, 4 000,00 грн. – штрафні санкції, у зв`язку із чим представник ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.04.2026 року цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за територіальною підсудністю.
28.04.2026 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області прийнято до провадження цивільну справу за №345/2116/26, провадження 2/344/5089/26 за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 835,20 грн., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі Позивача та його представника, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив.
Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала від 28.04.2026 року із позовною заявою, на зареєстровану адресу: АДРЕСА_1 , згідно трекінгу «Укрпошти» R067164562716 - (Одержувач відсутній за вказаною адресою), днем вручення якої відповідно до п.3 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 11.05.2026 року. Правом на подання відзиву не скористалася.
У строк встановлений судом ухвалою відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не подала, будь-яких заяв чи клопотань від сторони Відповідача не надходило, відтак, у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно з актом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 року – друк додатків доданих до позовної заяви через систему «Електронний суд» не здійснювався у зв`язку із відсутністю технічної можливості.
З огляду на зазначене вище та беручи до уваги те, що матеріали цієї справи створені в електронній та частково в паперовій формі, суд вирішив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
06.01.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір № 5229476 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. цього договору, на умовах встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає 8 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає обов`язки на умовах т у строки, визначені Договором. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаному у п. 1.3. (п. 1.4.1.). Знижена процентна ставка становить 0,1% в день та застосовується на умовах, якщо Клієнт до 15.01.2025 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник програми лояльності отримає індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою, у випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п. 1.4.2.). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає: 2 729,7900% річних (п. 1.5.1.), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 2 058,0000% річних. (п. 1.5.2.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 35 360,00 грн (п. 1.6.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 34 608,00 грн. (п. 1.6.2).
Згідно з п.п. 2.1., 5.4.1. договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.
Відповідно до п. 9.7.1. договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону клієнту повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Кредитний договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 24119 та засвідчено останньою із позначкою часу 06.01.2025 17:51:27, ОСОБА_1 , також Відповідачем вказано свої паспортні дані, місце реєстрації, ідентифікаційний номер.
Відповідно до Паспорту споживчого кредиту від 06.01.2025 зазначено: інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Зазначено, що дата надання інформації 06.01.2025, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 07.01.2025.
Відповідно до повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20251103-1370 від 03.11.2025 року, 06.01.2025 року було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «Лінеура» на суму 8 000,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5167803260679365.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №5229476 від 06.01.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.10.2025, заборгованість Відповідача складає 27 048,46 грн., з яких: тіло кредиту 7 997,79 грн., проценти за користування 15 050,67 грн., штрафні санкції – 4 000,00 грн., розрахунок здійснено в період з 06.01.2025 року по 30.10.2025 року.
30.10.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 30/10/2025 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 року, позивач прийняв Реєстр Боржників, від ТОВ «Лінеура Україна» і до нього переходять Права вимоги Заборгованості від боржників і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників додаток №1 до Договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27 048,46 грн., з яких: тіло кредиту 7 997,79 грн., проценти за користування 15 050,67 грн., штрафні санкції – 4 000,00 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за договором №5229476 від 06.01.2025 за 63 календарні дні (31.10.2025 - 01.01.2026) сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 4 786,74 грн., процентна ставка 0,95%, період нарахування з 31.10.2025 - 01.01.2026.
Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з надання коштів та банківських металів у кредит, факторинг.
Отже, за вище зазначених обставин позивач є новим кредитором за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5229476 від 06.01.2025 року.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із Відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).
За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
У відповідності до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
В пункті 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтями 1048,1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 06.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №5229476 про надання споживчого кредиту з в сумі 8 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №5229476 від 06.01.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.10.2025, заборгованість Відповідача складає 27 048,46 грн., з яких: тіло кредиту 7 997,79 грн., проценти за користування 15 050,67 грн., штрафні санкції – 4 000,00 грн., розрахунок здійснено в період з 06.01.2025 року по 30.10.2025 року.
Із даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснено платежі на погашення заборгованості, а загалом сплачено 2,21 грн. – погашення тіла кредиту, 6 838,23 грн. – погашення процентів за користуванням кредитом.
Інших платежів на погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором вищевказаний розрахунок не містить.
Отже, Відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Відповідача заборгованості за основною сумою боргу за договором №5229476 про надання споживчого кредиту від 06.01.2025 в розмірі 7 997,90 грн.
Щодо стягнення процентів за кредитним договором Суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №5229476 від 06.01.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.10.2025, заборгованість Відповідача складає 27 048,46 грн., з яких: тіло кредиту 7 997,79 грн., проценти за користування 15 050,67 грн., штрафні санкції – 4 000,00 грн., розрахунок здійснено в період з 06.01.2025 року по 30.10.2025 року.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за договором №5229476 від 06.01.2025 за 63 календарні дні (31.10.2025 - 01.01.2026) сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 4 786,74 грн., процентна ставка 0,95%, період нарахування з 31.10.2025 - 01.01.2026.
Таким чином, Судом встановлено, що первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитом включно по 30.10.2025 року, тобто на день укладення договору факторингу.
В подальшому, як встановлено Судом, Позивачем, який у встановленому законом порядку набув право вимоги до Відповідача та є фінансовою установою, в межах строку дії кредитного договору було здійснено нарахування процентів, починаючи з 31.10.2025 - 01.01.2026 року, тобто в межах 63 днів.
Відсотки розраховано Позивачем в межах узгодженого строку кредитування (який згідно умов договору становить 360 днів) та із врахування вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Відповідача заборгованості за процентами в розмірі 15 050,67 грн. заборгованості за процентами, нарахованими попереднім кредитором, 4 786,74 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими Позивачем за 63 календарні дні.
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості Відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи Позивача в обґрунтування ним позовних вимог, Відповідачем суду не подано.
Щодо стягнення штрафних санкцій за кредитним договором Суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти введений 24.02.2022 року воєнний стан, вказана обставина є загальновідомою.
Позивачем нараховано суму штрафних за період з 06.01.2025 року по 30.10.2025 року, тобто на період дії воєнного стану.
Відтак, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України Суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача суми штрафних санкцій в розмірі 4 000,00 грн., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу суд дійшов такого висновку.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10000 гривень витрат на правову допомогу в рамках договору про надання правової (правничої) допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача.
На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав до матеріалів справи відповідні докази.
Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній цивільні справі у розмірі 10000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової (правничої) допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в звіті про надання правової допомоги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8 %, що становить 2622,40 грн.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з Відповідача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2 292,91 грн. (27 835,20 х 2 622,40 / 31 835,20).
На підставі та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355, 280-285 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В :
Позов ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 835,20 грн.,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 44559822, заборгованість за договором №5229476 від 06.01.2025 року, в загальному розмірі 27 835,20 грн., яка складається з:
- 7 997,79 грн. заборгованості за основним боргом;
- 19 837, 41 грн. заборгованості за процентами.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 44559822, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 292,91 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя Домбровська Г.В.