КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 361/153/26 Головуючий в суді І інстанції Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/2305/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сала Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 443539 від 31 грудня 2025 року вбачається, що 31 грудня 2025 року о 17 год. 20 хв, на автодорозі М-01 Київ-Чернігів 32+200, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 в установленому законом порядку за власною згодою пройшов освідування на приладі «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту «Drager 6820» №ARJL-0275 - 2,30‰, водій з результатом згоден, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн 60 коп. судового збору на користь держави.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Сало О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 17 квітня 2026 року подав через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, у якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, 22 квітня 2026 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Салом О.П., через поштовий сервіс було подано апеляційну скаргу ідентичного змісту та вимог.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що подані адвокатом Салом О.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , апеляційні скарги слід розглядати, як одну.
Крім того, одночасно із апеляційною скаргою адвокат Сало О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заявив клопотання, у якому порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку представник ОСОБА_1 - адвокат Сало О.П., зазначає, що первинна апеляційна скарга була подана 01 квітня 2026 року без порушення строків, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку із тим, що до апеляційної скарги не долучено витяг із договору про надання професійної правничої допомоги. Після усунення недоліків апеляційної скарги 09 квітня 2026 року повторно було направлено апеляційну скаргу, але ухвалою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року апеляційну скаргу було повернуто з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про поновлення строку, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.
Доводи апеляційної скарги адвокат Сало О.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , обґрунтовував тим, що доказів керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, до протоколу не долучено.
Зазначає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право поліцейським звертатись до водія.
Крім того, доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Сало О.П., обгрунтовує тим, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Звертає увагу, що під час судового розгляду у суді першої інстанції заявлялось клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідків, а також заявлялось клопотання про зупинення судового розгляду, однак суддя не вирішив питання щодо заявлених у справі клопотань. 
Адвокат Сало О.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , у судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Зазначив, що прилад «Драгер» вказував на температуру повітря +22 °C, тобто значно вищу температуру, яка була зафіксована в даному регіоні, що може свідчити про технічну несправність або порушення умов експлуатації приладу, яке могло прямо вплинути на точність результату.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи адвоката Сала О.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що первинна апеляційна скарга була подана 01.04.2026 року, тобто в строк, встановлений законом на апеляційне оскарження (а.с. 63-70). Постановою Київського апеляційного суду від 08.04.2026 року первинну апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з ненаданням належних документів на підтвердження повноважень адвоката Сала О.П. на право останнім представляти інтереси ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді (а.с. 74-75). 09 квітня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Сало О.П., вдруге звернувся до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою (а.с. 83-94), однак постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року апеляційну скаргу також було повернуто скаржнику у зв`язку із тим, що вдруге апеляційна скарга була подана поза межами строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення такого строку заявлено не було (а.с. 95-96). Відтак 17 квітня 2026 року адвокат Сало О.П. звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, при цьому заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 125-139).
Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Салу О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 443539 від 31 грудня 2025 року, з якого вбачається, що 31 грудня 2025 року о 17 год. 20 хв, на автодорозі М-01 Київ-Чернігів 32+200, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 в установленому законом порядку за власною згодою пройшов освідування на приладі «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту «Drager 6820» №ARJL-0275 - 2,30‰, водій з результатом згоден, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);
- у результаті тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 31.12.2025 року о 18 год. 12 хв. проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820, прилад № ARJL-0275, принтер № ARHH-0831, тест № 1813, результат тестування - 2,30‰ (а.с. 4);
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із якого вбачається, що огляд було проведено у зв`язку з такими виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Результат огляду позитивний - 2,30‰ (а.с. 5);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу до КНП ББКЛ м. Бровари з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Вбачається, що водій до закладу охорони здоров`я не доставлявся (а.с. 6);
- у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке на моменту проведення огляду було чинне до 20 травня 2026 року, та яке підтверджує, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 7);
- у розписці ОСОБА_2 щодо зобов`язання останнім доставити автомобіль за адресою, а водія не допускати до керування ним (а.с. 8);
- у довідці про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 9);
- у довідці про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с. 10);
- у рапорті старшого лейтенанта поліції Володимира Заболотного, з якого вбачається, що під час патрулювання було отримано виклик на службовий планшет щодо ДТП без потерпілих. Прибувши на місце виклику, було виявлено транспортний засіб «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі дороги. На місці події було встановлено, що водій ОСОБА_1 на вищевказаному автомобілі з`їхав з дороги на узбіччя та не в змозі самостійно виїхати та пояснив, що повідомив відповідну сервісну службу, щоб витягнули транспортний засіб. Зазначено, що під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, або на місці зупинки. Водій пройшов огляд на місці, результат такого огляду позитивний - 2,30‰. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, а транспортний засіб передано під розписку тверезому водію (а.с. 3);
- даними відеозапису «130 ОСОБА_1» з нагрудної камери патрульного поліції № 472219, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. На відеозаписі зафіксовано, що патрульні поліцейські отримали повідомлення про те, що транспортний засіб з`їхав у кювет. Після прибуття на місце події вони виявили вантажний автомобіль, який перебував у похиленому положенні на узбіччі автодороги. Водій транспортного засобу пояснив, що прямував додому до м. Чернігова (фрагмент відеозапису з 0:09:01). На запитання поліцейського: «В такому стані?» водій відповів: «Так, як є». На подальше запитання: «Навіщо самі сіли за кермо?» він відповів: «У мене сім`я вдома». Під час спілкування з працівниками поліції водій також повідомив, що перед поїздкою на місці вивантаження вжив приблизно 300 грамів горілки (фрагмент відеозапису з 0:09:50). За його словами, під час руху його підрізав легковий автомобіль, унаслідок чого, з урахуванням погодних умов, він змушений був звернути праворуч та з`їхав у кювет. Крім того, водій підтвердив, що керував транспортним засобом самостійно та без пасажирів (фрагмент відеозапису з 0:10:12). Також на фрагменті відеозапису з 0:10:57 він просив відпустити іншого водія, який перебував на місці події під час прибуття поліцейських, зазначивши, що саме він є винуватцем події. У ході спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та повідомлено про це водієві (фрагмент відеозапису з 0:12:40), у зв`язку з чим патрульним поліції було висловлено вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що водій без будь-якого тиску та примусу висловив згоду (фрагмент відеозапису з 0:13:05). Зафіксовано процедуру проходження огляду на місці зупинки, у ході якого спочатку було проведено пробний забір на підтвердження відсутності випарів алкоголю у трубці. На відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліції зафіксовано, що під час проходження огляду водієм було встановлено, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний - 2,30‰ (фрагмент відеозапису з 0:15:05). На запитання патрульного чи згоден ОСОБА_1 із результатами огляду останній відповів, що згоден (фрагмент відеозапису з 0:15:51). У зв`язку з цим, патрульними поліції було повідомлено, що на водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зафіксовано момент ознайомлення водія із складеним патрульними поліції матеріалом щодо адміністративного правопорушення, однак від підпису та отримання копій водій відмовився (фрагмент відеозапису з 2:18:17) (а.с. 11).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Протокол підписаний особою, яка його склала, а ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 31 грудня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що доказів керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, до протоколу не долучено, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зазначені доводи спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом із боді-камер патрульних поліцейських, на якому ОСОБА_1 неодноразово підтверджував факт керування транспортним засобом, повідомив, що перебував у ньому сам, без пасажирів, визнав факт вживання алкогольних напоїв перед поїздкою та надав пояснення щодо обставин і механізму пригоди, яка сталась.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що наданий суду відеозапис містить безпосередню фіксацію подій за участю ОСОБА_1 . Зокрема, на відеоматеріалах зафіксовано транспортний засіб, який з`їхав у кювет, пояснення водія щодо обставин пригоди та підтвердження ним факту керування транспортним засобом. Крім того, відеозаписом зафіксовано добровільну згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події із застосуванням спеціального технічного засобу, а також підтвердження ним факту перебування у стані алкогольного сп`яніння та згоду з результатами проведеного огляду.
За таких обставин відеозапис є належним та допустимим доказом у справі, який у сукупності з іншими матеріалами підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність відповідних доказів.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право поліцейським звертатись до водія, суд апеляційної інстанції також відхиляє, як необгрунтовані, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту та відеозапису з боді-камер поліцейських, підставою для прибуття працівників поліції на місце події був отриманий ними виклик про те, що вантажний автомобіль з`їхав у кювет. Після прибуття на місце події поліцейські виявили транспортний засіб у похиленому положенні на узбіччі автодороги, що об`єктивно свідчило про необхідність з`ясування обставин пригоди, встановлення особи водія, у ході чого в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про можливу наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме направлення на огляд та акту огляду вбачається, що поліцейським було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, що і стало підставою висунути вимогу про необхідність проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки наявний у матеріалах справи рапорт патрульного поліції оцінено у сукупності з іншими вищенаведеними доказами, об`єктивність яких суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції заявлялось клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідків, а також заявлялось клопотання про зупинення судового розгляду, однак суддя не вирішив питання щодо заявлених у справі клопотань, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки захисник ОСОБА_1. мав можливість реалізувати право заявити клопотання у суді апеляційної інстанції, однак таким не скористався.
Посилання адвоката Сала О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на те, що прилад «Драгер» вказував на температуру повітря +22 °C, тобто значно вищу температуру, яка була зафіксована в даному регіоні, що може свідчити про технічну несправність або порушення умов експлуатації приладу, яке могло прямо вплинути на точність результату, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, яким здійснювався огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (а.с. 7). Відповідно до вказаного свідоцтва газоаналізатор відповідав встановленим метрологічним вимогам та вимогам ДСТУ, а строк дії повірки поширювався на момент проведення огляду і був чинним до 20 травня 2026 року. 
Крім того, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що прилад «Драгер» до моменту проведення огляду зберігався в службовому автомобілі патрульної поліції. За таких обставин відображення приладом температури +22 °C саме по собі не свідчить про його несправність, оскільки така температура могла відповідати температурі середовища, в якому прилад фактично перебував безпосередньо перед проведенням тестування.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Сала О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Салу Олександру Петровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Сала Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року залишити без задоволення.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «08» червня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко