Справа № 583/2546/26
2/583/1383/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді      Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання   Алєксєєнко І. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом  ОСОБА_1 до Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області про визнання права власності за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_1 з 2005 року стала проживати в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вселилася в означений будинок ОСОБА_1 за згодою володільця ОСОБА_2 у якої, як відомо позивачу, правовстановлюючих документів на будинок не було. ОСОБА_1 добросовісно та відкрито володіє нерухомим майном протягом понад 20 років, обслуговує дане майно, оплачує комунальні платежі, заборганість по оплаті комунальних платежів відсутня. Донькою ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності розташованої в межах АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 5921284400:03:038:0001. Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку зареєстровано 21.05.2021 року на підставі рішення Кириківської селищної ради Великописарівського району, виданого 12.05.2021 року. ОСОБА_1 з 2005 року покращує умови свого проживання, постійно доглядає за житловим будинком та прилеглою територією, підтримує домоволодіння у належному стані, здійснює його обслуговування та утримання власними силами та за власні кошти. Позивач разом із членами своєї сім`ї обробляє земельну ділянку біля будинку, підтримує її у належному стані, здійснює прибирання території, висаджує городину та фруктові дерева, доглядає за господарством, що свідчить про фактичне, відкрите та безперервне користування спірним майном як своїм власним з 2005 року. Крім того, ОСОБА_1 протягом тривалого часу (протягом 21 року) в силу своїх матеріальних можливостей проводить поточні ремонтні роботи у будинку, покращує його технічний та житловий стан, підтримує належний стан покрівлі, вікон, внутрішніх приміщень, інженерних комунікацій та господарських споруд. Усі витрати, пов`язані з утриманням та покращенням домоволодіння, позивач несе самостійно, без участі будь-яких інших осіб. За весь час проживання у спірному житловому будинку жодна інша особа не заявляла своїх прав на вказане нерухоме майно, не несла витрат на його утримання та не здійснювала будь-яких дій щодо володіння чи користування ним. Вважає, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном понад встановлений законом строк, ставлячись до нього як до власного майна. Також, 05.05.2026 року КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа №14889) за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будинок включає в себе веранду, дві житлові кімнати, кухню та коридор, загальна площа приміщень 70,8 кв.м., житлова площа 36,8 кв.м. Домоволодіння включає в себе житловий будинок, прибудову, сарай, літню кухню, погріб, сарай, сарай-гараж, хвіртку, ворота, огорожу. На підставі вищевикладеного просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м) та господарські будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Процесуальні дії у справі.
25.05.2026 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 25.06.2026 на 10 год.
27.05.2026 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме відповіді ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» на адвокатський запит від 25.05.2026 року.
17.06.2026 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме відповіді АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» на адвокатський запит від 11.06.2026 року.
Відзиву до суду не надійшло, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Ураховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
Установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 26.12.2006 по теперішній час, що підтверджується довідкою Рябинівського старостинського округу Кириківської селищної ради від 18.12.2025 року за № 153, а також Витягом з реєстру територіальної громади від 19.12.2025 року (а.с.41 зворот,42).
Згідно звіту про оцінку майна на житловий будинок загальною площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , від 18.05.2026, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 18.05.2026 року становить 156984 грн (а.с.14-37).
Згідно довідок ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» від 22.12.2025 за №29/179 та Газової компанії «Нафтогаз» заборгованість за спожиті комунальні послуги відсутня (а.с.42 зворот, 43).
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 5921284400:03:038:0001, площею 0,6 га є ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.44).
Рішенням Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 12.05.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 , загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер 5921284400:03:038:0001, розташованої в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Кириківської селищної ради. Надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер 5921284400:03:038:0001 на території Кириківської селищної ради (а.с.44 зворот).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2611590892021 від 16.03.2021, земельна ділянка з кадастровим номером 5921284400:03:038:0001, площею 0,6000 має цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення (а.с.45).
05.05.2026 року КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа №14889) за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будинок включає в себе веранду, дві житлові кімнати, кухню та коридор, загальна площа приміщень 70,8 кв.м., житлова площа 36,8 кв.м. Домоволодіння включає в себе житловий будинок, прибудову, сарай, літню кухню, погріб, сарай, сарай-гараж, хвіртку, ворота, огорожу (а.с.54-56). 
Інформаційною довідкою КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 05.05.2026 року №496 підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними інвентаризації станом на 05.05.2026 року, розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок, прибудова, сарай, літня кухня, погріб, сарай, сарайгараж, хвіртка, ворота, огорожа. Житловий будинок одноповерховий, з 2- х житлових кімнат, загальною площею будинку: 70,8 кв. м. Рік будівництва житлового будинку 1950 рік. Примітка: при обстеженні домоволодіння перепланувань та будівель, побудованих без дозвільних документів не виявлено (а.с.56 зворот).
Згідно листа ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» від 25.05.2026 року за №09-7/3041 наданого на адвокатський запит ОСОБА_5 , ОСОБА_1 обліковується споживачем електричної енергії ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» з 01.01.2019 року; станом на 25.05.2026 заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 відсутня; постачання електроенергії за адресою АДРЕСА_1 надавалось товариством безперервно (а.с.74).
Представником позивачки також надано лист АТ «СУМИГАЗ» від 11.06.2026 року за № 37/10365 до якого додано договір №170557 від 18.04.2013 року, заяву ОСОБА_1 від 18.04.2013 року адресовану начальнику Охтирського УЕГГ, в якій позивачка просить укласти з нею договір на газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , довідку про склад сім`ї, договір № 170557 від 19.05.2015, акт №937 про зняття (встановлення) приладу обліку газу від 21.07.2015 року, акт №957 про зняття (встановлення) приладу обліку газу від 31.08.2015 року, заява приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (а.с. 81-87 ).
До позову додано довідку виконавчого комітету Рябинівської сільської ради Великописарівського району Сумської області за №362 від 14.03.2007, згідно якої ОСОБА_2 , 1926 року народження, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 , знята з реєстраційного обліку та вибула на постійне місце проживання в Російську Федерацію 01.08.2005 року та на даний час за вказаною адресою не проживає (а.с.43 зворот). 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Отже, право власності є центральним інститутом будь-якої цивільно-правової системи, а підстави набуття права власності, якими є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно (стає його власником), є підставою виникнення права власності.
Одним із способів набуття речових прав є набувальна давність, порядок реалізації якої визначений положеннями статті 344 Цивільного кодексу України.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивач має довести факт існування такого нерухомого майна; відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше десяти років.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України».
Вищенаведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).
Разом з тим, суд зазначає, що позивачці за весь час безперервного володіння будинком було достовірно відомо, що його власником є ОСОБА_2 , про що представник позивачки зазначає у позові.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).
Доводи представника позивачки про те, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіла будинком, підтримувала його належний стан, платила житлово-комунальні послуги, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спірну частину за набувальною давністю, є безпідставними, оскільки сам по собі факт користування нерухомістю та вчинення дій щодо її утримування, не є підставою для виникнення права власності за набувальною давністю за відсутності ознаки добросовісності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Сумського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 579/1901/24.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2022 року, права справа № 547/200/21 ).
Позивачкою всупереч вищевикладених вимог щодо доказування не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності ознаки добросовісності такого володіння. Більше того, сторони не заперечують і підтверджують факт того, що ОСОБА_1 увесь час володіння будинком достовірно знала, що його власником є ОСОБА_2 , що виключає ознаку добросовісності володіння, а тому і правові підстави для набуття права власності на майно за набувальною давністю.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Висновок суду.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо судових витрат.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені судові витрати залишити за позивачкою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області про визнання права власності за набувальною давністю відмовити за необґрунтованістю.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 25.06.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Кириківська селищна рада Охтирського району Сумської області, юридична адреса вул.Широка,12 селище Кириківка, Охтирського району Сумської області, код ЄРДПОУ 04390096. 

Суддя Охтирського
міськрайонного суду        Т.О. Ярошенко