1	Справа № 335/5094/26  2/335/3004/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., за участю секретаря судового засідання Бойкинюк Д.П., за участю позивача – ОСОБА_1 , представника відповідача – адвоката Артамонової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (надалі – відповідач) аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання вказаної дитини в розмірі 13500,00 грн., що полягали у сплаті добровільних внесків до Благодійного Фонду «Ліцей майбутнього» (код ЄДРПОУ 43628884), а також щомісячні виплати у розмірі 750,00 грн., починаючи з дати подання позову. 
Позов обґрунтований посиланням на таке.
Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаному шлюбі народилась спільна донька - ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 956 від 17 вересня 2013 року). Дитина проживає виключно з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Починаючи з 12 березня 2022 року відповідач перебуває за межами України та до України не повертався. Відповідач обіймає посаду директора з продажу та маркетингу ТОВ «ТАКТ» (ЄДРПОУ 21858879, м. Дніпро), має активні банківські рахунки в Україні. Відповідач виїхав за межі України за допомогою позивача та їх спільної доньки, при цьому позивач була змушена змінити місце роботи і почала отримувати менший дохід.
Відповідач проживає за межами України, має двох неповнолітніх дітей у відносинах з ОСОБА_3 , однак обов`язку щодо утримання неповнолітньої ОСОБА_4 належним чином не виконує. Впродовж понад семи років після розірвання шлюбу (2018-2025) позивач, як правило, самостійно несла всі витрати на утримання ОСОБА_5 .
Поодинокі та несистематичні перекази коштів з`явились у відповідача лише починаючи з вересня 2025 року - виключно після виникнення між сторонами конфлікту щодо аліментів та попередження позивача про намір до звернутись до суду.
З 2019 року ОСОБА_4 навчалась у приватному навчальному закладі - ТОВ «АТМОСФЕРНА ШКОЛА» (ЄДРПОУ 31451932), з березня 2022 року - дистанційно. У травні 2025 року позивач була змушена перевести Марію до комунального закладу - Ліцею № 157 (НВК «Спеціалізована школа I-II ступенів - Ліцей № 157 Оболонського району м. Києва») - через відсутність належної та стабільної фінансової участі відповідача у витратах на навчання дитини. Після вимушеного переходу Мар`ї до Ліцею № 157 у травні 2025 року позивач здійснювала щомісячні добровільні внески до БФ «Ліцей МАЙБУТНЬОГО» (ЄДРПОУ 43628884) по 1 500 грн - 8 платежів підряд без жодного пропуску, загалом 12000 грн за вересень 2026 - травень 2026. Відповідач здійснив лише один такий платіж (березень), і лише після попередження про намір звернутись до суду. 
В цілому лише за останні чотири місяці (перед поданням позову) документально підтверджені витрати позивача на утримання дитини перевищують 70 000 грн., тобто понад 17 000 грн щомісяця. 
Також позивач посилалась на те, що відповідач обіймає посаду директора з продажу та маркетингу у ТОВ (ЄДРПОУ 21858879) - одному з найбільших металосервісних центрів України зі статутним капіталом 35 060 000 грн. Відповідач є офіційно працевлаштованою особою, що підтверджується наявністю бронювання від цього підприємства. Про достатній рівень доходів відповідача свідчить той факт, що він проживає у новобудові, у квартирі великої площі, яка розташована у престижному районі м. Вроцлав. Окрім того про достатній рівень доходів відповідача свідчать і його власні висловлювання у переписці з позивачем: у травні 2025 року відповідач зазначав про витрати «50 000 тільки у лютому» та про оплачений відпочинок на морі у липні. Водночас він відмовляв у сплаті шкільного внеску для ОСОБА_5 . Окрім офіційної заробітної плати в Україні, домогосподарство відповідача у м. Вроцлав (Польща) отримує додаткову державну соціальну підтримку. Відповідно до польської програми «Rodzina 800+», запровадженої для українців в рамках тимчасового захисту (закон про допомогу громадянам України у зв`язку з війною), на кожну дитину, яка відвідує польський дошкільний або шкільний навчальний заклад, виплачується 800 злотих щомісяця. Обидві малолітні дитини відповідача - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) – відвідують державний дитячий садок у м. Вроцлав, що є підставою для отримання ОСОБА_3 державної допомоги у розмірі 1 600 злотих (~400 євро) щомісяця на їх утримання. Крім того, відповідно до умов тимчасового захисту, родина користується безкоштовним державним медичним страхуванням у рамках польської системи NFZ.
Ухвалою від 15.05.2026 було відкрите провадження у справі, її розгляд був визначений в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам встановлені строки для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.
29.05.2026 до суду надійшов письмовий відзив відповідача на позов, поданий через представника – адвоката Артамонову С.О., в якому відповідач визнав позов частково, просив стягнути аліменти на утримання доньки – ОСОБА_4 , у розмір однієї шостої частки заробітку (доходу) щомісячно, а в задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
В обґрунтування заперечень відповідач послався на таке.
Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання доньки ОСОБА_4 та протягом усього часу після розірвання шлюбу брав участь у її матеріальному забезпеченні, вихованні, лікуванні та навчанні.
Твердження позивача про відсутність систематичної участі відповідача в утриманні дитини не відповідають дійсності. Після розірвання шлюбу відповідач продовжував та продовжує брати активну участь у житті доньки, зокрема: здійснював фінансове забезпечення дитини; оплачував навчання; забезпечував дитину одягом, харчуванням та лікуванням; оплачував додаткові заняття; забезпечував проживання та утримання дитини під час її перебування разом із ним, ніс витрати на дозвілля та оздоровлення дитини. При цьому частина витрат здійснювалась у межах звичайних сімейних відносин без формального призначення платежів, що саме по собі не свідчить про відсутність участі батька в утриманні дитини.
Позивачем також не враховано, що дитина тривалий час фактично проживала разом із відповідачем та перебувала на його повному утриманні, зокрема: у період з грудня 2022 року по квітень 2023 року, у літній період 2023 року, у періоди перебування сторін за кордоном у 2023- 2025 роках. У вказані періоди саме відповідач забезпечував дитину житлом, харчуванням, побутовими умовами та повсякденними витратами. Крім того, відповідачем систематично здійснювалась оплата навчання дитини у приватному навчальному закладі, а також додаткових занять з англійської мови. Також відповідач брав участь у витратах на лікування дитини, у тому числі ортодонтичне лікування та придбання медикаментів. Отже, доводи позивача про фактичне самоусунення відповідача від утримання дитини спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами. Посилання Позивача на витрати, пов`язані з придбанням продуктів харчування, одягу, шкільного одягу, взуття, канцелярського приладдя та інших побутових речей, як на підставу для стягнення додаткових витрат на дитину є безпідставним у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Вказані витрати є звичайними та повсякденними витратами на утримання дитини, які охоплюються аліментними платежами та не мають характеру виняткових чи особливих обставин, передбачених статтею 185 СК України. Сам по собі факт придбання одягу, взуття, шкільного приладдя, продуктів харчування чи інших речей повсякденного вжитку не свідчить про виникнення додаткових витрат у розумінні сімейного законодавства, оскільки такі витрати є регулярними, прогнозованими та невід`ємно пов`язаними зі звичайним забезпеченням потреб дитини.
Позивач безпідставно посилається на отримання сім`єю Відповідача соціальної допомоги у Республіці Польща за програмою «Rodzina 800+» як на доказ високого матеріального забезпечення Відповідача. Разом із тим, програма «Rodzina 800+» є державною соціальною програмою підтримки сімей з дітьми та не свідчить про високий рівень доходу або фінансової спроможності отримувачів. Виплата такої допомоги має соціальний характер та спрямована на забезпечення базових потреб дітей. Крім того, право на отримання відповідної допомоги залежить від дотримання встановлених законодавством Республіки Польща умов, зокрема пов`язаних із легальним перебуванням, здійсненням професійної діяльності або участю у системі соціального страхування. Після припинення відповідності таким умовам виплата допомоги припиняється. Станом на теперішній час сім`я Відповідача втратила право на отримання зазначеної соціальної допомоги, що підтверджується відповідними документами.
На підтвердження систематичної участі Відповідача у забезпеченні дитини до відзиву долучено банківський звіт АТ «ОТП Банк» за період з 01.01.2018 по 06.02.2024 року, який підтверджує здійснення Відповідачем регулярних платежів, пов`язаних із навчанням та вихованням доньки. Із зазначеного документа вбачається, що Відповідач систематично здійснював оплату навчально-виховного процесу у закладі «Джерело», щомісячних платежів за дитячий садок, навчання у школі, освітніх послуг та додаткових занять дитини. Документ містить призначення платежів із прямим зазначенням прізвища та імені дитини, а також конкретних періодів оплати, що виключає можливість довільного трактування призначення таких витрат. При цьому платежі здійснювались не одноразово, а протягом тривалого періоду - починаючи з 2018 року, що свідчить саме про системний та постійний характер участі Відповідача у фінансовому забезпеченні дитини.
Також відповідач посилався на те, що довідкою ТОВ «ТАКТ» від 24.04.2026 року підтверджується, що відповідач працює на підприємстві з 12.05.2014 року на посаді директора з маркетингу, а його дохід за період з жовтня 2025 року по березень 2026 року склав 342 031,10 грн. При цьому зі змісту довідки вбачається нерівномірність та поступове зменшення фактичного доходу Відповідача, зокрема у лютому 2026 року сума до виплати становила 34 937,50 грн, що є істотно меншим показником у порівнянні з попередніми періодами. Крім того, наказом ТОВ «ТАКТ» №460/с від 30.01.2026 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці, спричиненими військовою агресією проти України, на підприємстві з 02.02.2026 року запроваджено режим неповного робочого часу - п`ятиденний робочий тиждень із 6,5-годинним робочим днем, а оплату праці встановлено пропорційно фактично відпрацьованому часу. Додатково до матеріалів справи долучено розпорядження ТОВ «ТАКТ» від 02.02.2026 року «Про скасування додаткових оплат», яким у зв`язку зі змінами в організації праці та економічними наслідками воєнного стану скасовано застосування підвищуючих коефіцієнтів за переробки та доплати за суміщення посад. Вказані документи у сукупності підтверджують погіршення фінансового стану підприємства та безпосереднє зменшення рівня доходу Відповідача, що має враховуватись судом при визначенні розміру аліментних зобов`язань.
Крім того, Позивачем у позовній заяві як місце свого проживання та проживання дитини зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Разом із тим, вказана квартира належить на праві приватної власності Відповідачу, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 . Надалі вказану вулицю було перейменовано на вулицю Героїв полку « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Саме ця адреса зазначена Позивачем у поданій до суду позовній заяві як адреса її фактичного проживання. Попри припинення сімейних відносин між сторонами, Відповідач не позбавляв Позивача та дитину можливості користуватись належним йому житлом та фактично залишив квартиру у безоплатному користуванні Позивача саме з метою забезпечення належних умов проживання та задоволення потреб дитини. Таким чином, Відповідач фактично продовжує брати участь у забезпеченні дитини житлом та несе пов`язані із цим майнові витрати, що також має враховуватись судом при оцінці реального обсягу участі Відповідача в утриманні дитини та при вирішенні питання щодо співмірності заявлених Позивачем вимог.
Відповідач офіційно працевлаштований, однак його матеріальне становище суттєво змінилось у зв`язку з наслідками воєнного стану та скороченням доходів підприємства, де він працює. Крім того, на утриманні відповідача перебувають ще двоє малолітніх дітей та дружина, яка тимчасово не працює.
Крім того, відповідач посилався на те, що добровільні внески до благодійного фонду, частину яких просить стягнути позивач, не охоплюються поняттям додаткових витрат у розумінні Сімейного кодексу України.
Третя особа ОСОБА_3 письмових пояснень по суті спору не надала.
Позивач відповіді на відзив також не надала.
В судовому засіданні з розгляду справи позивач свої вимоги підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у позовній заяві. Крім іншого, уточнила, що просить стягнути не 13500,00 грн., а 12000,00 грн. витрат на відшкодування понесених нею витрат на сплату благодійних внесків.
Представник відповідача, адвокат Артамонова С.О., проти задоволення позову заперечувала частково, посилаючись на факти і доводи, викладені у відзиві на позов.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.
Суд в порядку ст. ст. 244, 259, 263 ЦПК України оголосив про перехід до стадії складання повного тексту рішення, оголошення якого було призначене на 16 год. 00 хв. 22.06.2026.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаному шлюбі народилась спільна донька - ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 956 від 17 вересня 2013 року).
Станом на час подання позову і розгляду справи дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що учасниками справи не заперечується.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до загальних норм права ст. ст. 180, 181СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.
В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Позивач просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі, передбаченому законом на одну дитину.
Разом з цим матеріалами справи підтверджується, що відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, народжених у відносинах з ОСОБА_3 , з якими він проживає однією сім`єю, і які також перебувають на його утриманні.
Відповідно до довідки ТОВ «ТАКТ» від 24.04.2026 року відповідач працює на цьому підприємстві з 12.05.2014 року на посаді директора з маркетингу, а його дохід за період з жовтня 2025 року по березень 2026 року склав 342 031,10 грн., а в місячному розрізі його заробітна плата становила від близько 35000,00 грн. до 62167,90 грн. (після утримання податків та інших обов`язкових платежів).
Суд також бере до уваги, з наданих відповідачем доказів випливає, що наказом ТОВ «ТАКТ» №460/с від 30.01.2026 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці, спричиненими військовою агресією проти України, на підприємстві з 02.02.2026 року запроваджено режим неповного робочого часу - п`ятиденний робочий тиждень із 6,5-годинним робочим днем, а оплату праці встановлено пропорційно фактично відпрацьованому часу. Додатково до матеріалів справи долучено розпорядження ТОВ «ТАКТ» від 02.02.2026 року «Про скасування додаткових оплат», яким у зв`язку зі змінами в організації праці та економічними наслідками воєнного стану скасовано застосування підвищуючих коефіцієнтів за переробки та доплати за суміщення посад.
Відомостей про те, чи має відповідач інші джерела доходу, а також чи має власні джерела доходу ОСОБА_3 , суду надано не було.
Заявою від 24.04.2026 відповідач звернувся до ТОВ «ТАКТ» з проханням на добровільній основі відраховувати одну шосту частину свої заробітної плати на користь позивача саме на утримання доньки ОСОБА_4 .
Позивач не заперечувала того факту, що вказані аліменти за квітень та травень 2026 року вона отримала.
Суд зауважує, що наявність дітей від іншого шлюбу, зміна у зв`язку з цим сімейного стану, не є безумовними обставинами для зменшення розміру аліментів у порівнянні з мінімальним розміром, визначеним законом. Такою підставою є саме погіршення майнового становища платника у зв`язку із вказаними обставинами. Також суд виходить з того, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Разом з цим суд виходить з того, що відповідач станом на час розгляду справи зобов`язаний брати участь в утриманні трьох неповнолітніх дітей, незалежно від того, проживає він з ними разом чи окремо, і кожна дитина має рівні права на надання батьками утримання.
При цьому загальний розмір відрахувань зі сплати аліментів не може перевищувати половини доходів платника
За таких обставин суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання однієї дитини в розмірі однієї четвертої доходи автоматично призведе до зменшення за цей рахунок витрат, які відповідач зможе нести для утримання двох інших дітей, тобто поставить їх у нерівне становище.
Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку справедливим буде стягнення з відповідача саме однієї шостої частки його заробітку (доходу), оскільки це буде враховувати й права та законні інтереси його інших дітей.
При цьому такі аліменти можуть бути стягнені не з моменту подання позову, аз моменту набрання рішенням суду законної сили, оскільки відповідач протягом судового розгляду справи добровільно сплачує аліменти саме у такому розмірі. 
Щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем у виді сплати внесків до благодійного фонду, суд зауважує, що такі витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), в розумінні ст. 185 СК України.
Як пояснила саме позивач, донька навчається у комунальному закладі освіти на загальних засадах, а сплата вказаних благодійних внесків є необхідною для забезпечення належної уваги до дитини з боку вчителів, полегшення процесу адаптації у новій школі. При цьому позивач стверджує, що сплачені нею благодійні внески йдуть на доплати вчителям. Жодних додаткових навчальних послуг, відвідувань секцій чи кружків за рахунок цих внесків донька не отримує.
Не пов`язані такі внески і з розвитком конкретних здібностей дитини, її хворобою, необхідністю забезпечувати певні особливі потреби тощо.
Також суд звертає увагу, у квитанціях про сплату таких внесків, які надала позивач, отримувачем зазначена фізична особа «Бородій Софія» чи « ОСОБА_8 », а код отримувача – 43628884, тобто код ЄДРПОУ Благодійного фонду «Ліцей майбутнього».
За відкритими даними в мережі Інтернет, Благодійний фонд «Ліцей майбутнього» має засновником одну фізичну особу, а ОСОБА_8 є його керівником.
Таким чином, доказів на підтвердження існування формально-юридичного зв`язку між НВК «Спеціалізована школа I-II ступенів - Ліцей № 157 Оболонського району м. Києва» та Благодійним фондом «Ліцей майбутнього» матеріали справи не містять.
За таких умов суд констатує, що благодійні внески в сумі 13500,00 грн., сплачені позивачем на власний розсуд і на власний ризик, не можуть бути покладені на відповідача під видом додаткових витрат на утримання дитини, а тому в цій частині позов не може бути задоволений.
При цьому відповідач надав докази на підтвердження його участі у витратах на оплату додаткового навчання доньки англійській мові, оплату встановлення їй брекетів тощо, які і є власне додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.
При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Беручи до уваги, що позивач при поданні до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позов частково, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 665,60 грн.
Щодо заявлених відповідачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката суд виходить з такого.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 10000 грн. 00 коп.
Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено долучено договір про надання правової допомоги від 20 травня 2026 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокаткою Артамоновою Софією Олегівною, відповідно до умов якого адвокатка прийняла на себе зобов`язання здійснювати правовий супровід та представництво інтересів Клієнта у судових органах, включаючи підготовку процесуальних документів, надання консультацій, аналіз доказів, підготовку клопотань, заперечень та інших документів, необхідних для належного захисту інтересів Відповідача. Розмір погодженого сторонами гонорару відповідно до умов договору складає 10 000 грн. Також до матеріалів справи долучено рахунок-фактуру №01 від 21 травня 2026 року, відповідно до якого відповідачу виставлено рахунок за надання юридичних послуг, що включають консультації з правових питань, аналіз документів, підготовку та складання процесуальних документів, у тому числі відзиву на позовну заяву, підготовку клопотань та заперечень, представництво та супроводження інтересів клієнта у суді. Загальна вартість послуг склала 10 000 грн. Крім того, факт надання правової допомоги підтверджується актом №01/05 надання правових послуг від 21 травня 2026 року, згідно з яким адвокаткою фактично надано Відповідачу правничу допомогу у межах розгляду даної справи, а Клієнтом прийнято надані послуги без зауважень щодо обсягу, якості та строків їх надання. Факт оплати послуг правової допомоги підтверджується Платіжною інструкцією №30473331 від 22 травня 2026 року.
Позивач в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з неї вказаних витрат, посилаючись на їх безпідставність.
Аналізуючи подані представником відповідача докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката, суд доходить до висновку, що позивачем доведено, що ці витрати пов`язані з розглядом цієї справи, наявні у матеріалах справи докази доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу на вказану суму.
Позивач не посилалась на необґрунтованість вказаної суми і не надала доводів і на підтвердження такої необґрунтованості.
Водночас, виходячи з того, що позовні вимоги задоволені частково, а саме задоволена частково лише одна з позовних вимог, а в іншій відмовлено повністю, на користь відповідача має бути стягнута вартість понесених ним витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, що становить 7500,00 грн. (три чверті від понесених відповідачем витрат).
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 7, 181, 182, 185, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.81, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РКНОПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РКНОПП - НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
В порядку ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РКНОПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РКНОПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РКНОПП - НОМЕР_2 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Повний текст рішення складений 22.06.2026.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя         М.М. Мінаєв