Справа № 139/288/26 
Провадження № 2/139/226/26

РІШЕННЯ
іменем України

08 червня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В., 
з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
17 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1  укладено Кредитний договір № 9249256, який підписано підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. 
31 березня 2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 31032026, у відповідності до умов якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передає (відступає) за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі щодо відповідача, в сумі 33000 гривень, з яких: 10000 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, а 18000 гривень – сума заборгованості за відсотками, 5000 гривень – сума заборгованості за пенею, штрафами.
З моменту передачі права грошової вимоги за вказаним вище Кредитним договором до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відповідач заборгованість не погашав.
Від представника позивача ОСОБА_2 05 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшов цей позов про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 9249256, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 17 липня 2025 року, в сумі 33000 гривень.
На підставі положень ч. 6 ст. 187 ЦПК України 08 травня 2026 року отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Ухвалою від 08 травня 2026 року (а.с. 11) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивач в п. 6 позовних вимог просив розгляд даної справи проводити без участі представника ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (а.с. 6). Судову повістку-повідомлення з копією ухвали про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін та копією ухвали про відкриття провадження 08 травня 2026 року було направлено відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштове відправлення повернулося без вручення, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою (а.с. 15-16). Копії вказаних вище документів відповідачу також було направлено та доставлено на зазначену у позовній заяві електронну адресу (а.с. 17). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. 
За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.
Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд постановив про розгляд справи без участі сторін.
Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до часткового задоволення, враховуючи таке:
За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Судом установлено, що 17 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 9249256. Відповідно до умов цього Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2.); сума кредиту – 10000 гривень (п. 1.3.); строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.4.); тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,00% в день; знижена процентна ставка 0,90% в день (п. 1.5.); ОРРПС на дату укладення Договору складає за стандартною процентною ставкою 2333,95% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2176,57% річних (п. 1.9.); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 46000 гривень; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 45700 гривень (п. 1.10.); кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1); проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт” (п. 3.1.); сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка
платежів, крім випадку визначеного в пп. 5.3. Договору (п. 5.1.); у разі затримання Споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (п. 5.4.); у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 1200 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та 300 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.); підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, зокрема, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч.ч. 1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті/в Мобільному застосунку "CreditPlus" (шляхом розміщення гіперпосилань); б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на Веб-сайт/в Мобільному застосунку "CreditPlus" (п. 9.8.).
Відповідно до п. 9.2. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами, про що свідчить п. 10 реквізити та підписи сторін, в якому зазначено, зокрема, ПІБ споживача – ОСОБА_1 , РНОКПП, реквізити паспорта, адреса місця проживання, номери мобільних телефонів, еmail, одноразовий ідентифікатор A5196.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. 
Пунктом 2.1. Кредитного договору № 9249256 від 17 липня 2025 року між сторонами домовлено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 443 від 01.04.2026 за Transaction ID 805142023 від 17 липня 2025 року від імені платника ТОВ «Авентус Україна» на маску картки НОМЕР_1 через провайдера iPay було зараховано 10 тисяч гривень. Ця обставина також доведена Карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 9249256 від 17.07.2025. Отже, кредитор виконав своє зобов`язання щодо видачі ОСОБА_1 домовленого розміру кредиту.
В той же час, як стверджується в позові, ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання за кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року. 
Згідно з умовами цього Договору, предметом договору був кредит в сумі 10000 гривень, строк кредиту - 360 днів, дата повернення кредиту – 12 липня 2026 року. Відповідно до Графіка платежів (Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит № 9249256 від 17.07.2025), ОСОБА_1 12 липня 2026 року мав повернути 45700 гривень, з яких 10000 гривень – сума кредиту, 35700 гривень – проценти за користування кредитом. В той же час, відповідно до відомостей з Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 9249256 від 17.07.2025, яку вчинено первісним кредитором станом на день передачі права вимоги – 30 березня 2026 року, - ОСОБА_1 з моменту отримання кредиту лише 15 серпня 2025 року зробив один платіж – сплатив 2700 гривень процентів, які нараховувалися йому щоденно в сумі 100 гривень до 12 лютого 2026 року, і заборгованість за якими склала 18000 гривень; з 19 вересня 2025 року до 02 жовтня 2025 року йому нараховано штрафів на суму 5000 гривень. Тому станом на 30 березня 2026 року за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість на загальну суму 33 тисячі гривень, з яких: 10000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 18 тисяч гривень – проценти за користування кредитом, 5000 гривень – штраф за порушення зобов`язання. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
31 березня 2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 31032026, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові Право вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), неустойку (штраф, пеня), інші види нарахувань як відповідальність за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. 
Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 
Відповідно до Реєстру боржників (Додаток 1 до Договору факторингу № 31032026 від 31 березня 2026 року) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 33000 гривень, з яких: 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, а 18000 гривень - сума заборгованості за відсотками, 5000 гривень – сума заборгованості за пенею, штрафом.
Отже, враховуючи наведені вище норми цивільного законодавства та умови Договору, на теперішній час ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є кредитором у зобов`язанні за Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 і саме йому належить право вимоги за цим договором до ОСОБА_1 .
Позивач заявив вимогу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, яка існувала у відповідача станом на момент отримання від відповідної кредитної установи права вимоги за Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року в сумі 33000 гривень, з яких: 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, а 18000 гривень - сума заборгованості за відсотками, 5000 гривень – сума заборгованості за пенею, штрафом. Будь-яких інших нарахувань позивач не здійснював, про що він зазначив у позовній заяві, і що вбачається із Реєстру боржників та розрахунку заборгованості.
Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке:
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та подальшими відповідними Указами Президента, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком до 02 серпня 2026 року.
Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, штрафу за прострочення виконання зобов`язання за Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 .
За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кредитної заборгованості в сумі  28000 гривень Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року.
Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 33000 гривень, сплативши 2662 гривень 40 копійок судового збору (а.с. 5). Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 28000 гривень, що складає 84,84% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 5) підлягає у розмірі 84,84% або 2258 гривень 78 копійок.
Про наявність інших судових витрат суду доказів не надано.
Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року, ст.ст. 6, 11, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-612, 626-629, 638, 639, 641, 644, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Кредитним договором № 9249256 від 17 липня 2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 , на загальну суму 28000 гривень, а також судові витрати у вигляді частини сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 2258 гривень 78 копійок, а всього 30258 (тридцять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 78 копійок. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів": 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: _________________