Справа № 527/591/26
провадження 2/527/666/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Олефір А.О.,
за участю секретаря
судового засідання - Семенової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/591/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», поданим представником позивача – Паладич Аліною Олександрівною до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
04 березня 2026 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд».
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначила, що 10.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4543434, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 Кредитного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало позичальнику кредит в загальній сумі 6100,00 грн строком на 350 днів, стандартна процентна ставка 2,5 відсотків в день, яка застосовується у межах строку кредиту. Знижена (акційна) процентна ставка становить 1,50% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № НОМЕР_1 . Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає (передає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4543434 складає 45442,60 грн.
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №4543434 від 10.04.2024 року становить: заборгованість по тілу – 6099,98 грн, заборгованість по відсотках – 36292,62 грн, пеня – 3050,00 грн, загальна заборгованість – 45442,60 грн.
Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 45442,60 грн та витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, судові повістки про виклик ОСОБА_1 до суду на 09:00 год 21.04.2026 та на 10.00 год 26.05.2026 повернулися до суду не вручена з відміткою «адресат відсутній».
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу.
Відзиву відповідач не подав.
Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
10 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4543434 (далі по тексту Договір), який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 18570. Відповідно до Договору сума (загальний розмір) кредиту складає 6100,00 грн (п. 1.2.), строк кредиту 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів (п.1.3.), стандартна процентна ставка 2,5 відсоток в день (п.1.4.1.), знижена процентна ставка становить 1,50 відсотків за кожен день (п.1.4.2.), номер платіжного засобу НОМЕР_2 (п.2.1) (а.с.8-19).
10 квітня 2024 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором 42317, у якому викладено істотні умови, які за своїм змістом є аналогічними викладеними у кредитному договорі (а.с.20-22).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Згідно довідки ТОВ «ПЕЙТЕК», останнє повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: дата – 10.04.2024 о 08:29:13 на суму 6100,00 грн, номер картки НОМЕР_1 (а.с.40). 
Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №01.02-02/25 відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до боржників зазначених у Реєстрі Боржників (а.с.41-48). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025, до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за договором № 4543434 до ОСОБА_1 в загальній сумі заборгованості – 45442,60 грн, з яких: сума основного боргу за кредитом – 6099,98 грн, сума нарахованих процентів –36292,62 грн, сума штрафних санкцій – 3050,00 грн (а.с.55). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Як зазначено в ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4543434 від 10.04.2024 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» на підставі договору факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 24.01.2025 заборгованість за кредитним договором становить: 6099,98 грн – за тілом кредиту, 36292,62 грн – заборгованість за відсотками, 6050,00 грн – штрафні санкції, а всього 45442,60 грн (а.с.35-39). 
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6099,98 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 6100,00 грн зобов`язання з їх повернення невиконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6099,98 грн – простроченої заборгованості за кредитом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 36292,62 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що договір між сторонами укладено 10.04.2024 строком на 350 днів.
Позивачем заявлено до стягнення відсотки нараховані за період з 10.04.2024 по 24.01.2025 включно.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №4543434 від 10.04.2024, вбачається, що заборгованість  ОСОБА_1 за відсотками становить 36292,62 грн.
З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 10.04.2024 по 04.05.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки – 1,50% на день, з 05.05.2024 по 24.01.2025 виходячи з розміру відсоткової ставки – 2,50% на день . 
Судом встановлено, що первісним кредитором було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону.
Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. 
Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 10.04.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.
Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень  ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Як встановлено судом з розрахунку, за період з 10.04.2024 по 04.05.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 05.05.2024 по 19.08.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1,5 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 2,50 %, а з 20.08.2024 по 24.01.2025 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 2,50 %.
Отже, за період з 10.04.2024 по 04.05.2024 розмір не сплачених відсотків, із врахуванням часткової сплати в сумі 2104,50 грн, які зараховано в рахунок погашення відсотків, за підрахунками суду становить 183,00 грн, що відповідає розміру встановленому договором.
Натомість за період з 05.05.2024 по 19.08.2024 - розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, за період з 20.08.2024 по 24.01.2025 - розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Разом з тим, судом встановлено, що за вказані періоди позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки – 2.50% в день, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування».
Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 05.05.2024 по 19.08.2024 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,5 % становить 9789,43 грн (91,49 грн (розмір відсотків в день) х 107 (днів в періоді).
Розмір відсотків за період з 20.08.2024 по 24.01.2025 виходячи з розміру денної процентної ставки 1 % становить 9636,42 грн (60,99 грн (розмір відсотків в день) х 158 (днів в періоді).
Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що 02.05.2024 відповідачем внесено платіж в розмірі 2104,50 грн та 31.05.2024 в розмірі 4300,23 грн, які зараховано в рахунок погашення відсотків (а.с.35).
Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір не сплачених відсотків за період з 10.04.2024 по 24.01.2025, із врахування часткового погашення відсотків відповідачем, становить 13204,12 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з повернення процентів за користування кредитними коштами не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами. 
Разом з тим, приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 36292,62 грн, які нараховано позивачем без урахування обмежень встановлених статтею 8 ЗУ «Про споживче кредитування", суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в розмірі за підрахунками суду в сумі 13204,12 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 3050,00 грн пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що сума заборгованості за пенею за кредитним договором №4543434 від 10.04.2024 в розмірі 3050,00 грн нараховані відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором №4543434 від 10.04.2024 пені в розмірі 3050,00 грн до задоволення не підлягають.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 45442,60 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 19304,10 грн, що становить 42,48 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1130,98 грн, що складає 42,48 % від 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» - код ЄДРПОУ: 37616221 заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4543434 від 10 квітня 2024 року:
6099,98 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту),
13204,12 грн - заборгованість за нарахованими відсотками,
а всього 19304,10 грн (дев`ятнадцять триста чотири гривні 10 копійок). 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у сумі 1130,98 грн.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ: 37616221);
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ). 

Суддя А. О. Олефір