ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2026 р.	 	Справа № 916/3971/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,
за позовом: Визирської сільської ради Одеського району Одеської області (67543, Одеська обл., Одеський р-н., с. Визирка, вул. Ставніцера Олексія, буд. 56; код ЄДРПОУ 04378669), 
до відповідача: Приватного підприємства "АСК" (67500, Одеська обл., Лиманський р-н., смт. Доброслав, вул. Першотравнева, буд. 56, каб. 22; код ЄДРПОУ 24543159),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Південний офіс Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 40477150),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – фізична особа-підприємець Ковальов Микола Миколайович ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ),
про стягнення 610607,34 грн.
За участю представників сторін:
від позивача – Березовський Д.М.;
від відповідача – адвокат Бороденко М.С., ордер серія ВН №1478765;
від третьої особи Південний офіс Держаудитслужби – Бойко К.О., самопредставництво; Степаненко В.В., самопредставництво;
від третьої особи ФОП Ковальов М.М. – ФОП Ковальов М.М.; адвокат Павлюк А.М., ордер серія ВН № 1621893. 
Обставини справи. 
Визирська сільська рада Одеського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "АСК" з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 610607,34 грн, з яких сума завищення вартості виконаних робіт за договором підряду у розмірі 329047,23 грн, сума інфляційних втрат у розмірі 190847,39 грн, сума пені у розмірі 43009,89 грн та сума 3% річних у розмірі 47702,83 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення договірних зобов`язань безпідставно завищив вартість виконаних робіт за договором підряду № 145 від 22.07.2020 на загальну суму 329047,23 грн, що призвело до фінансових втрат Визирської сільської ради Одеського району Одеської області на зазначену суму.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 справу № 916/3971/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву Визирської сільської ради Одеського району Одеської області до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3971/25. Справу № 916/3971/25 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Південний офіс Держаудитслужби. Підготовче засідання у справі призначено на 11.11.2025 о 10:00 год.
17 жовтня 2025 року до суду від Південного офісу Держаудитслужби надійшли додаткові пояснення у справі, в яких третя особа просить позовні вимоги Визирської сільської ради Одеського району Одеської області задовольнити повністю.
Вказані додаткові пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
22 жовтня 2025 року до суду від Приватного підприємства "АСК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому містилась заява щодо залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – фізичну особу-підприємця Ковальова М.М.
В обґрунтування вказаного відзиву відповідач зазначає, що будівельні роботи, визначені умовами договору підряду №145 від 22.07.2020 та відповідною проектно-кошторисною документацією, були належним чином та у повному обсязі виконані ПП “АСК”, а також прийняті без зауважень Визирською сільською радою Одеського району Одеської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3, актами приймання виконаних підрядних робіт КБ-2в. Всі акти форми № КБ-2 приймання виконаних робіт за договором підряду, окрім як їх підписання замовником та генеральним підрядником, також завізовані інженером технічного нагляду згідно з договором від 25.08.2020 № 165 - ФОП Ковальовим Миколою Миколайовичем. При цьому, будівельні роботи прийняті за вартістю, погодженою сторонами у локальних кошторисах до договору та в межах договірної ціни, визначеної таким договором, тобто - без завищення ціни.
Поряд із цим, відповідач зазначає, що перевірка фактично виконаних робіт їх обсягу, якості та відповідності умовам договору покладається на особу, що приймає роботи - замовника в особі уповноважених на це осіб під час підписання актів. Огляд при прийняті робіт дозволяє виявити можливі недоліки виконаних робіт та їх обсяг до підписання акта здачі-приймання та, у разі встановлення таких недоліків, сторона яка приймає такі роботи має право у акті або шляхом подання окремого документу вказати всі виявлені недоліки. Якщо при здачі-приймання об`єкта виявляться недоліки, які виникли з вини підрядника, замовник має право не приймати об`єкт до їх усунення та затримати оплату відповідних робіт до усунення виявлених недоліків. 
На переконання відповідача, наданий з позовом Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 20-11/57 від 30.12.2021 не є достатнім, допустимим та належним доказом наявності ознак безпідставності виконання сторонами своїх зобов`язань у спірному договорі підряду № 145 від 22.07.2020. Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 20-11/57 від 30.12.2021 є документом, що складений з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Однак, Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого орган. Виявлені контролюючим органом порушення, навіть у разі їх дійсності, не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово господарська діяльність якого перевірялась. 
Відповідач вважає, що наданий до суду висновок експерта з матеріалів кримінального провадження № 42022160000000076 з судової будівельно-технічної експертизи, призначеної постановою слідчого від 27.09.2022, проведення якої було доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, спростовує відповідні доводи позивача в цій справі, що були заявлені в обґрунтування позовних вимог.
Вказаний відзив на позовну заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
31 жовтня 2025 року до суду від Визирської сільської ради Одеського району Одеської області надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування вказаної відповіді позивач зазначає, що позовні вимоги Визирської сільської ради Одеського району Одеської області ґрунтуються на Акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 20-11/57 від 30.12.2021, який є службовим документом і носієм доказової інформації та полягало у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю, було складене у межах повноважень, містить належні документальні підтвердження встановлених порушень та розрахунки завищення вартості виконаних робіт.
Вказану відповідь на відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 11.11.2025 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 10:00 год. 09.12.2025.
Ухвалою суду від 11.11.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 916/3971/25 на 30 днів. Залучено до участі у справі № 916/3971/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – фізичну особу-підприємця Ковальова Миколу Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ). Відкладено підготовче засідання у справі на 09.12.2025 о 10:00 год.
11 листопада 2025 року до суду від Визирської сільської ради Одеського району Одеської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
03 грудня 2025 року до суду від Приватного підприємства "АСК" надійшло клопотання про долучення доказів.
Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
08 грудня 2025 до суду від представника ФОП Ковальова М.М. надійшла заява про вступ у справу як представника та про відкладення розгляду справи.
Вказану заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 09.12.2025 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 11:00 год. 13.01.2026.
Ухвалою суду від 09.12.2025 постановлено провести підготовче провадження у справі № 916/3971/25 впродовж розумного строку. Повідомлено ФОП Ковальова М.М., що наступне підготовче засідання у справі призначено на 13.01.2026 об 11:00 год.
31 грудня 2025 року до суду від представника ФОП Ковальова М.М. надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких третя особа повідомляє суд, що вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог Визирськької сільської ради Одеського району Одеської області, а наведені ПП «АСК» у його відзиві заперечення щодо зазначених позовних вимог цілком підставними та обґрунтованими.
Вказані пояснення третьої особи з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 13.01.2026 суд оголосив перерву в засіданні суду до 09:30 год. 27.01.2026. 
26 січня 2026 року до суду від Південного офісу Держаудитслужби надійшли додаткові пояснення у справі, в яких третя особа просить позовні вимоги Визирської сільської ради Одеського району Одеської області задовольнити повністю.
Вказані додаткові пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 27.01.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/3971/25. Постановлено здійснити розгляд справи № 916/3971/25 по суті впродовж розумного строку. Призначено справу до судового розгляду по суті на 05.03.2026 о 14:10 год.
02 квітня 2026 року до суду від Визирської сільської ради Одеського району Одеської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У судовому засіданні 02.04.2026 суд протокольною ухвалою відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 14:10 год. 30.04.2026.
30 квітня 2026 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з технічним збоєм у роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду, про що господарським судом складено відповідний акт.
Ухвалою суду від 30.04.2026 призначено судове засідання у справі на 20.05.2026 о 14:10 год.
Представник позивача у судовому засіданні 20.05.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.05.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник Південного офісу Держаудитслужби у судовому засіданні 20.05.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.
Представник ФОП Ковальова М.М. у судовому засіданні 20.05.2026 надав пояснення, в яких у задоволенні позову просив відмовити повністю, з підстав викладених у додаткових поясненнях.
У судовому засіданні 20.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено присутніх учасників справи про час складення повного рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 30 грудня 2021 року Південним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, за результатом проведення ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області, було встановлено факт завищення вартості виконаних робіт за договором підряду № 145 від 22.07.2020 «Будівництво господарських будівель, зовнішніх інженерних мереж та споруд з благоустроєм прилеглої до амбулаторії території за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Визирка, провулок Дачний, 2» (загальна сума договору становить 4769250,00 грн), укладеного Визирською сільською радою Одеського району Одеської області з Приватним підприємством "АСК", що підтверджується Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Визирської сільської ради Одеського району Одеської області № 20-11/57 від 30.12.2021.
При цьому, завищення вартості виконаних робіт при взаєморозрахунках за договором підряду № 145 від 22.07.2020 (строк виконання робіт за яким визначено до 31.12.2020) "Будівництво господарських будівель, зовнішніх інженерних мереж та споруд з благоустроєм прилеглої до амбулаторії території за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Визирка, провулок Дачний, 2", як визначено в Акті ревізії Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 30.12.2021, виникло в результаті порушення вимог ст.ст. 7, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", пункту 24 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року № 668, абзацу другого пункту 3 Порядку затвердження проектів будівництва та проведення їх експертизи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011 р., пунктів 1.1, 1.2., 5.4. Договору від 22.07.2020 № 145, п. 6.4.3. "Правил визначення вартості будівництва" ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, затверджених наказом МІНІСТЕРСТВА РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ, БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ від 05.07.2013 № 293.
17 червня 2024 року через АТ "Укрпошта" (лист за вих. №03.1-09/1313 від 14.06.2024) Визирською сільською радою Одеського району Одеської області на адресу Приватного підприємства "АСК" направлено претензію про повернення суми грошових коштів (в тому числі з них 329047,23 грн, що підлягають стягненню за даним позовом), що надлишково сплачені внаслідок завищення вартості виконаних робіт за договором підряду № 145 від 22.07.2020 по об`єкту "Будівництво господарських будівель, зовнішніх інженерних мереж та споруд з благоустроєм прилеглої до амбулаторії території за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Визирка, провулок Дачний, 2".
За результатом направлення претензії від 14.06.2024, позивачем жодної відповіді від відповідача отримано не було. 
Позивач зазначає, що завищення вартості виконаних робіт при взаєморозрахунках Визирської сільської ради та ПП "АСК" за договором підряду № 145 від 22.07.2020 відбулось на загальну суму 1705383,41 грн (з ПДВ), при цьому, розмір суми яка підлягає стягненню з ПП "АСК" як безпідставно набуті чужі грошові кошти в якості повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, становить 1376336,18 грн.
Водночас, основна сума грошових коштів, яка стягується за даним позовом Визирської сільської ради становить 329047,23 грн та підтверджується Розрахунками завищення вартості виконаних робіт по Актам приймання виконаних робіт за жовтень 2020 року (акт № 1, акт № 2 із додатком (акт вартості устаткування), акт № 4), складених головним державним фінансовим інспектором Південного офісу Держаудитслужби Г.І. Корнійчук, а саме, згідно:
1) Розрахунку завищення вартості виконаних робіт по акту № 1 ф.КБ-2в за жовтень 2020 року на суму 116663,52 грн, завищення вартості відбулось на суму 24743,29 грн;
2) Розрахунку завищення вартості виконаних робіт по акту № 2 ф.КБ-2в за жовтень 2020 року на суму 103537 грн, завищення вартості відбулось на суму 75778,22 грн;
3) Розрахунку завищення вартості устаткування, що придбавається виконавцем ф.КБ-2в за жовтень 2020 року на суму 180991,01 грн, завищення вартості відбулось на суму 41699,00 грн;
4) Розрахунку завищення вартості виконаних робіт по акту № 4 ф.КБ-2в за жовтень 2020 року на суму 813628,00 грн, завищення вартості відбулося на суму 186826,72 грн.
Таким чином, загальна сума завищення вартості виконаних робіт по Актам виконаних робіт за жовтень 2020 року (акт № 1, акт № 2 із додатком (акт вартості устаткування), акт № 4), згідно визначених розрахунків становить 329047,23 грн.
Позивач також зазначає, що відповідно до Виписки за період з 20.07.2020 по 31.07.2020, роздрукованої з системи СДО (ПТК Клієнт казначейства-Казначейство) від 25.12.2024 та Платіжного доручення № 3 від 27.07.2020, підтверджується сума отриманих ПП "АСК" грошових коштів, сплачених Визирською сільською радою в якості суми авансового платежу 30% за Договором № 145 від 22.07.2020 за актами приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року за договором "Будівництво господарських будівель, зовнішніх інженерних мереж та споруд з благоустроєм прилеглої до амбулаторії території за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Визирка , провулок Дачний, 2". 
Також, крім основної суми заборгованості у розмірі 329047,23 грн, позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 190847,39 грн, суму 3% річних у розмірі 47702,83 грн та суму пені у розмірі 43009,89 грн.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Визирської сільської ради Одеського району Одеської області не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Проаналізувавши зміст позовної заяви, суд вважає, що правова природа стягуваних коштів у розмірі 329047,23 грн, які позивач вважає сплаченими відповідачу внаслідок сплати за завищений обсяг виконаних робіт, фактично є збитками Визирської сільської ради Одеського району Одеської області.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме: наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.
Відповідно до частини 1 пункту 8 статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
Збитками відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.
Відповідно до частини 1 статті 22, частини 1 статті 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.
Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.
Згідно з частиною 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Положеннями статей 6, 627 ЦК України договором України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Проаналізувавши зміст договору підряду № 145 від 22.07.2020, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором підряду. Сторонами Договору погоджено предмет договору, ціну та строк виконання будівельних робіт.
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з частинами першою та другою статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Згідно з частиною першою статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення. Наявність підписаного замовником акта прийняття роботи не позбавляє його права заперечувати щодо обсягу та вартості виконаної роботи (пункт 31 постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 916/446/16). Водночас можливість замовника висувати заперечення проти вимог підряднику про оплату виконаних робіт залежить від характеру претензій та поведінки сторін до та після прийняття робіт.
Значення огляду при прийнятті робіт полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаних робіт до підписання акта здачі-приймання. В акті сторона, яка приймає роботи, має вказати всі претензії до виконаних робіт, якщо у замовника є такі претензії. При цьому сторони складають перелік претензій, що додається до акта здачі-приймання, і визначає строки їх усунення. Якщо при здачі-прийманні об`єкта виявляться істотні недоліки, які виникли з вини підрядника, замовник не повинен приймати об`єкт до їх усунення і має право затримати оплату за виконані роботи.
З огляду на положення статей 857 та 858 ЦК України, в яких визначені вимоги до якості виконаних підрядних робіт та відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, замовник, посилаючись на наявність у виконаних підрядником підрядних роботах недоліків та недопрацювань, має відповідно до правил доказування в господарському процесі довести, що виконані підрядником роботи не відповідають умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, результат роботи є непридатним для використання, а виявлені недоліки є істотними (постанова Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 910/2683/19).
Судом встановлено, що вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в Договорі, матеріали справи не містять доказів недійсності чи розірвання сторонами договору підряду № 145 від 22.07.2020, або зміни його умов в частині ціни тощо; Акти приймання виконаних будівельних робіт (примірної форми КБ-2в) № 1, № 2, № 4 та Акт вартості устаткування підписані обома сторонами (т. 1, а.с. 14-21) без будь-яких зауважень щодо виконаних робіт.
Крім того, позивачем була здійснена оплата виконаних робіт, про що свідчать наявна в матеріалах справи платіжна інструкція № 3 від 27.07.2020 з посиланням на Договір № 145 від 22.07.2020 та випискою по рахунку позивача за період з 20.07.2020 по 31.07.2020 (т.1, а.с. 26). 
З урахуванням вимог статті 882 ЦК України та усталеної судової практики, підписання актів приймання виконаних робіт представниками сторін без зауважень свідчить про належне виконання підрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості відповідно до умов договору за іншими показниками. Підписанням актів приймання виконаних робіт, замовник погоджується як з якістю таких робіт, так і з використаними матеріалами.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23 виснував, що якщо замовник, який раніше без зауважень підписав акт приймання робіт, що підтверджує обсяги, якість виконаних робіт та їх вартість, і надалі в контексті спору про стягнення заборгованості за цим актом заперечує це, то на нього покладається обов`язок довести наявність прихованих недоліків чи інших відступів від умов договору підряду, що можуть бути підставою для застосування правових наслідків, встановлених статтями 852, 853, 858 ЦК України.
В свою чергу кошти, які позивач заявляє до стягнення з відповідача, отримані останнім як оплата за належне виконання робіт за договором підряду, а тому такі кошти набуті за наявності правової підстави - договору і їх сплата не може вважатись збитками, при цьому, позивачем не вчинені дії, що передбачені умовами Договору для зменшення ціни з огляду на обсяг виконаних робіт та з огляду на вищевказані вимоги ЦК України роботи прийняті без застережень. 
Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частини 1, 3 вказаної норми).
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2939-XII Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні (далі - Закон № 2939-XII).
Згідно зі ст. 1 Закону № 2939-XII, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (п. 7 Положення).
Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пп. 16 п. 6 Положення); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пп. 20 п. 6 Положення); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 23 п. 6 Положення).
Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 9 п. 4 Положення).
Згадані норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, в п. 7 цієї статті передбачено право цього органу пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Статтею 10 Закону № 2939-ХІІ встановлено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).
Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Отже, контролюючий орган здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його вимоги, передбачені ст. 10 Закону № 2939-XII, можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.
Таким чином, Державна аудиторська служба України, як орган державного фінансового контролю, у відповідності до покладених на нього повноважень згідно з положеннями Закону № 2939-XII зобов`язаний здійснювати державний контроль фінансово-господарської діяльності позивача, як органу місцевого самоврядування, та в разі виявлення порушень чинного законодавства та при виявленні збитків, завданих позивачу, Державна аудиторська служба України має право визначити розмір цих збитків у встановленому законодавством порядку і пред`явити об`єкту контролю (позивачу) вимоги щодо усунення встановлених правопорушень. Такі вимоги, в силу вимог ч. 3 ст. 15 Закону № 2939-XII, є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Разом з цим, акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (Вимога щодо усунення встановлених правопорушень). Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватись в суді. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України (Подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 922/2810/21, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).
Також, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
За висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася.
У пунктах 59-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20 вказано, що однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
Таким чином, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами. Даний акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (постанови Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 06.07.2018 у справі № 904/7287/17, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 та від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).
Отже, з огляду на викладене, наданий позивачем Акт ревізії від 30.12.2021 не може слугувати доказом на підтвердження позовних вимог про стягнення суми збитків у розмірі 329047,23 грн.
Суд зазначає, що сторони у повному обсязі та належним чином виконали умови Договору № 145 від 22.07.2020, передачу-приймання виконаних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами. 
Як зазначено вище, з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені в Акті ревізії висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є безумовною підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов Договору.
З`ясувавши викладені обставини, дослідивши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності, надавши оцінку аргументам усіх учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення 329047,23 грн збитків є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. 
Також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення сум інфляційних втрат пені, та 3% річних, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги щодо стягнення суми збитків у розмірі 329047,23 грн, у задоволенні якої суд відмовив.
Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про відмову у задоволенні позову. 
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України”, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У відповідності до приписів статі 129 ГПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено 01.06.2026. 

Суддя Нікітенко С.В.