ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/893/24
категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 12/в від 30.06.2023 в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , у відповідності до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з його загибеллю у відповідності до положень та в розмірах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що 05.03.2022 чоловік ОСОБА_1 - громадянин ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України - стрільцем- санітаром третього відділення третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання ним обов`язків військової служби у ході несення служби на бойовому чергуванні на блокпосту №-3 в АДРЕСА_1 , в результаті нещасного випадку отримав вогнепальне поранення від якого помер. У зв`язку з наведеним, в грудні 2022 року ОСОБА_1 , через ІНФОРМАЦІЯ_3 , подано заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги в порядку положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з долученням до неї необхідного переліку документів, визначеного нормативно-правовими актами України. Зазначену заяву з додатками, після перевірки повноти поданих додатків, було прийнято наведеною установою та 15.12.2022 спрямовано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, 17.07.2023 ОСОБА_1 отримано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 за № 12/в, з якого їй стало відомо, що їй відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства. На думку відповідної Комісії, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 12022060740000032, смерть ОСОБА_2 , настала внаслідок самогубства. Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що зі змісту акту проведення спеціального розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) затвердженого 10.05.2022, Форма НВ-2, проведеного у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до розділу 3 цього акту: «З пояснень командира 3 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 стало відомо, що 04.03.2022 солдат ОСОБА_2 був призначений для несення служби на блокпосту №3 с. Вільшанка. Приблизно о 5:05 - 5:10 годині 05.03.2022 року старший на блокпості №3, солдат ОСОБА_4 , доповів йому про те, що солдат ОСОБА_2 скоїв самостріл».
«З пояснень солдата ОСОБА_4 стало відомо, що він 04.03.2022 року був призначений для несення служби по охороні блокпоста №3 в районі с.Вільшанка з ним в групі також був призначений солдат ОСОБА_2 . В 04.50 годині 05,03.2022 року, після відпочинку він заступив на чергову зміну по охороні блокпоста в складі зміни з ним також входили солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_5 , службу вони несли біля елементу блокпосту складеного з мішків з піском. Солдат ОСОБА_2 постійно заходив в середину елементу. Також з ними разом службу ніс наряд поліції. У черговий раз коли ОСОБА_2 зайшов у середину та сів, один патрульний з наряду поліції підійшов до нього освітив його обличчя ліхтариком та запитав солдата ОСОБА_2 чи з ним все нормально та навіщо вій дослав патрон у патронник, солдат ОСОБА_2 відповів що все добре. Відвернувшись від ОСОБА_2 та зібравшись виходити зробивши пару кроків всі почули автоматичну чергу про що він як старший зміни доповів своєму командиру взводу». «З пояснень стрільця роти охороні ІНФОРМАЦІЯ_6 солдата ОСОБА_6 стало відомо, що о 4.50 годині 05.03.2022, після відпочинку солдат ОСОБА_6 заступив на чергування по обороні блокпоста № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у складі зміни з ним був стрілець-санітар солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_7 . Солдат ОСОБА_2 зайшов в укріплення та сів на ящик. Біля входу в укріплення стояло два працівника поліції, проходивши повз працівників поліції солдат ОСОБА_6 почув постріл малою чергою. 
Лікарським свідоцтвом про смерть №1082 від 05.03.2022 року було встановлено причину смерті - наскрізне поранення шиї, голови з ушкодженням кісток лицевого та мозкового черепа». Відповідно до розділу 5 акту серед заходів щодо усунення причин нещасних випадків зазначено провести поглиблене психологічне вивчення всього особового складу роти з метою виявлення осіб, схильних до суїциду та осіб віднесених до групи посиленої психологічної уваги.
З аналізу поданих до розгляду документів вбачається, що до даних відносин підлягає застосуванню стаття 16-4 Закону №2011-XII, згідно якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій просить задовольнити позовні вимоги, з мотивів, викладених у позовній заяві. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2026 залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 , як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду пояснення, у яких зазначив, що у додатках до адміністративного позову міститься постанова слідчого відділення №5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 29 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №12022060470000032. Даною постановою кримінальне провадження вирішено закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування у слідства під час допиту осіб, які несли службу поряд з ОСОБА_2 не здобуто даних про те, чи був це нещасний випадок в результаті необережного поводження зі зброєю, чи умисні самогубні дії ОСОБА_2 , однак враховуючи положення зброї під час огляду 05.03.2022 її утримання та кріплення за частини одягу (бігунка блискавки куртки) слідство приходить до висновку, що ОСОБА_2 сам собі спричинив вогнепальне поранення в результаті чого настала смерть, без стороннього впливу. Отже, до даних відносин підлягає застосуванню стаття 16-4 Закону №2011-XII, згідно якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються. Таким чином, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є правомірним.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала з 06.09.1997 в шлюбі з ОСОБА_2 . 
24.02.2022 ОСОБА_2 призвано на військову службу до лав Збройних Сил України для оперативного доукомплектування військ в період дії воєнного стану та з метою забезпечення оборони держави, па підставі Указу президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану, Указу президента України від 24.02.2022 за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (фотокопія витягу з наказу додається).
У подальшому ОСОБА_2 проходив військову службу в складі 3-го відділення 3-го взводу роги охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 на посаді стрільця- санітара.
05.03.2022 чоловік ОСОБА_1 - громадянин ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України - стрільцем- санітаром третього відділення третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання ним обов`язків військової служби у ході несення служби на бойовому чергуванні на блокпосту №-3 в АДРЕСА_1 , в результаті нещасного випадку отримав вогнепальне поранення від якого помер.
У зв`язку з наведеним, в грудні 2022 позивачкою ОСОБА_1 , через ІНФОРМАЦІЯ_3 , подано заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги в порядку положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з долученням до неї необхідного переліку документів, визначеного нормативно-правовими актами України.
Зазначену заяву з додатками, після перевірки повноти поданих додатків, було прийнято наведеною установою та 15.12.2022 спрямовано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, 17.07.2023 ОСОБА_1 отримано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 за № 12/в з якого їй стало відомо, що їй відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.
На думку відповідної комісії, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 12022060740000032, смерть ОСОБА_2 , настала внаслідок самогубства.
Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 12/в від 30.06.2023 в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
До видів військової служби, зокрема відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Пунктом 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;
4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
Відповідно до пункту 2 статті 3 вказаного Закону його дія не поширюється лише на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Забезпечення виконання Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (стаття 4 Закону).
Питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця регламентоване статтями 16-16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За приписами п.1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, законодавець визначив у ст.16-1 Закону України «1 Іро соціальний і правовий захист військовослужбовців га членів їх сімей».
Так, відповідно до ч.1, 2 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Частиною 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок № 975).
Згідно з п. З Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
За приписами п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою);
- рішення районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
- разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати (п. 14 Порядку № 975).
Окрім того, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (пункт 2).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених пунктом 1 Постанови КМУ №168, та загибель в період дії воєнного стану.
Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану.
З аналізу вищезазначених положень вбачається, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця проводиться на підставі відповідного рішення розпорядника бюджетних коштів про призначення особі такої виплати.
Як вже зазначалося, ОСОБА_1 , перебувала з 06.09.1997 в шлюбі з ОСОБА_2 . 
24.02.2022 ОСОБА_2 призвано на військову службу до лав Збройних Сил України для оперативного доукомплектування військ в період дії воєнного стану та з метою забезпечення оборони держави, па підставі Указу президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану, Указу президента України від 24.02.2022 за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (фотокопія витягу з наказу додається).
У подальшому ОСОБА_2 проходив військову службу в складі 3-го відділення 3-го взводу роги охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 на посаді стрільця- санітара.
05.03.2022 чоловік ОСОБА_1 - громадянин ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України - стрільцем- санітаром третього відділення третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання ним обов`язків військової служби у ході несення служби на бойовому чергуванні на блокпосту №-3 в АДРЕСА_1 , в результаті нещасного випадку отримав вогнепальне поранення від якого помер.
У зв`язку з наведеним, в грудні 2022 позивачкою ОСОБА_1 , через ІНФОРМАЦІЯ_3 , подано заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги в порядку положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з долученням до неї необхідного переліку документів, визначеного нормативно-правовими актами України.
Зазначену заяву з додатками, після перевірки повноти поданих додатків, було прийнято наведеною установою та 15.12.2022 спрямовано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, 17.07.2023 ОСОБА_1 отримано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 за № 12/в з якого їй стало відомо, що їй відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.
Відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги комісія посилається на постанову про закриття кримінального провадження від 29.04.2022 з якої стало відомо, що смерть військовослужбовця настала внаслідок самогубства.
Посилаючись на статтю 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, комісія зазначила, що підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Підпунктом першим пункту 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Стаття 16-4 Закону №2011-XII встановила підстави за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
Зокрема, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення містяться в пункті 19 Порядку № 975.
Судом з`ясовано, що у матеріалах справи міститься постанова від 29 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №12022060470000032. Вказаною постановою кримінальне провадження вирішено закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування у слідства під час допиту осіб, які несли службу поряд з ОСОБА_2 не здобуто даних про те, чи був це нещасний випадок в результаті необережного поводження зі зброєю, чи умисні самогубні дії ОСОБА_2 , однак враховуючи положення зброї під час огляду 05.03.2022 її утримання та кріплення за частини одягу (бігунка блискавки куртки) слідство приходить до висновку, що ОСОБА_2 сам собі спричинив вогнепальне поранення в результаті чого настала смерть, без стороннього впливу.
Допитані в якості свідків особи, які перебували на блокпосту вказали, що близько п`ятої години ранку 05.03.2022 перебували поблизу обладнаного укріплення, поста та почули звук схожий на досилання патрона в патронник автомата. ОСОБА_2 перебував в середині укріплення. Посвітивши ліхтариком в середину укріплення, один із свідків побачив там ОСОБА_2 , який сидів на ящику і тримав в руках автомат. Автомат стояв прикладом до землі, тримав його обома руками паралельно тулубу між ногами. Після того як військовослужбовці відійшли у бік, секунд через 20 пролунали декілька пострілів. Вони зрозуміли, що ОСОБА_2 вчинив самогубство про що в подальшому повідомили поліцію та ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Також, у додатках до адміністративного позову міститься акт проведення спеціального розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) затвердженого 10.05.2022, Форма НВ-2, проведеного у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до розділу 3 цього Акту :
«З пояснень командира 3 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 стало відомо, що 04.03.2022 солдат ОСОБА_2 був призначений для несення служби на блокпосту №3 с. Вільшанка. Приблизно о 5:05 - 5:10 годині 05.03.2022 року старший на блокпості №3, солдат ОСОБА_4 , доповів йому про те, що солдат ОСОБА_2 скоїв самостріл».
«З пояснень солдата ОСОБА_4 стало відомо, що він 04.03.2022 був призначений для несення служби по охороні блокпоста №3 в районі с.Вільшанка з ним в групі також був призначений солдат ОСОБА_2 . В 04.50 годині 05.03.2022 року, після відпочинку він заступив на чергову зміну по охороні блокпоста в складі зміни з ним також входили солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_5 , службу вони несли біля елементу блокпосту складеного з мішків з піском. Солдат ОСОБА_2 постійно заходив в середину елементу. Також з ними разом службу ніс наряд поліції. У черговий раз коли ОСОБА_2 зайшов у середину та сів, один патрульний з наряду поліції підійшов до нього освітив його обличчя ліхтариком та запитав солдата ОСОБА_2 чи з ним все нормально та навіщо вій дослав патрон у патронник, солдат ОСОБА_2 відповів що все добре. Відвернувшись від ОСОБА_2 та зібравшись виходити зробивши пару кроків всі почули автоматичну чергу про що він як старший зміни доповів своєму командиру взводу».
«З пояснень стрільця роти охороні ІНФОРМАЦІЯ_6 солдата ОСОБА_6 стало відомо, що о 4.50 годині 05.03.2022, після відпочинку солдат ОСОБА_6 заступив на чергування по обороні блокпоста №3 с.Вільшанка у складі зміни з ним був стрілець-санітар солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_7 .
Солдат ОСОБА_2 зайшов в укріплення та сів на ящик. Біля входу в укріплення стояло два працівника поліції, проходивши повз працівників поліції солдат ОСОБА_6 почув постріл малою чергою.
Лікарським свідоцтвом про смерть №1082 від 05.03.2022 року було встановлено причину смерті - наскрізне поранення шиї, голови з ушкодженням кісток лицевого та мозкового черепа».
З аналізу поданих до розгляду документів вбачається, що до даних відносин підлягає застосуванню стаття 16-4 Закону №2011-XII, згідно якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
Згідно вимог пункту 1 Розділу 1 Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року №564 (надалі Наказ №564) встановлено - Комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
У відповідності до вимог пункту 2 Розділу 2 Наказу №564 Комісія зобов`язана приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.
Системний аналіз наведеного законодавства дозволяє, прийти до висновку, що оскаржуваний позивачкою протокол Комісії прийнятий в межах компетенції та відповідає вимогам законодавства України.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача про безпідставне ототожнення ним поняття «захворювання, пов`язане з проходженням військової служби» та «захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби», незважаючи на їх самостійне нормативне регулювання та різний правовий зміст.
Так, Верховний Суд у постанові від 02 червня 2026 року у справі № 160/2006/25 дійшов висновку про те, що поняття «проходження військової служби» та «виконання обов`язків військової служби», хоча і є взаємопов`язаними та спорідненими за своєю правовою природою, однак не є тотожними. Законодавець розмежував їх як на рівні закону (стаття 24 Закону №2232-ХІІ), так і на рівні підзаконного нормативного регулювання (пункт 21.5 Положення №402) за функціональними, територіальними та часовими критеріями, що свідчить про самостійний правовий зміст та нормативне значення цих понять.
У зв`язку з цим, ототожнення зазначених понять є безпідставним, оскільки такі поняття мають різний правовий зміст та самостійне нормативне регулювання. Пункт 21.5 Положення №402 передбачає вичерпні нормативні формулювання причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм і каліцтв. Стосовно захворювань цей перелік, зокрема, розрізняє формулювання «захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини», «захворювання, пов`язане з проходженням військової служби», а також спеціальні формулювання щодо участі у миротворчих операціях чи перебування в країнах, де велись бойові дії.
У відповідності до протоколу засідання 11-ї Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 18.11.2022 р. за № 1964:
“Наскрізне вогнепальне поранення шиї, голови з ушкодженням кісток лицевого та мозкового черепа", отримане 05.03.2022 року колишнім військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_8 , 1977 року народження, під час проходження військової служби (підстава: Акт проведення розслідування нещасного випадку, затверджений 10.05.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , постанова про закриття кримінального провадження видана 29.04.2022 року старшим слідчим відділенням поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області), послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №1082, виданим 05.03.2022 року Обласним бюро судово-медичної експертизи У03 Житомирської обласної ради та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 09.03.2022 року Виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Поранення, одержане в результаті нещасного випадку та причина смерті, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.».
Отже, доводи позивачки про те, що оскільки нещасний випадок, який трапився з її чоловіком вважається пов`язаним з виконанням ним обов`язків військової служби, тому ОСОБА_1 має право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою №168, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними вище висновками суду щодо відсутності правових підстав для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн, передбаченої Постановою №168.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що правових підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, який проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , - її чоловіка, внаслідок поранення, одержане в результаті нещасного випадку та причина смерті, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15 000 000,00 грн, і, як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити вказані дії.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ: 00034022), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович