Справа № 553/1685/25 
Провадження № 1-кп/553/360/2026 
В И Р О К 
Іменем України

29.05.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024170460000529 від 23.08.2024, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтаві, є громадянином України, з середньою освітою, одружений, працює водієм у ФОП ОСОБА_4 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачений – ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
Інспектор взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Полтавської області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , який призначений на вказану посаду відповідно до наказу начальника Національної поліції України ДПП № 198 о/с від 12.03.2020 та, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.1993 № 3781 - ХII, є працівником правоохоронного органу. Згідно посадової інструкції інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в його обов`язки входить своєчасне реагування на всі звернення та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення та складання у межах компетенції протоколів про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_8 , спільно із інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_9 , отримав табельну зброю, з використанням службового транспортного засобу марки "Toyota" Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), будучи у форменому одязі, у складі наряду патрульної поліції "Алтей-116", заступили в нічну зміну чергування з 20:00 год. 22.08.2024 до 08:00 год. 23.08.2024 для виконання повноважень, визначених ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію України".
23.08.2024, о 01:59 год. до відділу служби «102» управління організації аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Полтавській області, надійшло анонімне повідомлення, про те, що за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 114, за зупинкою, між деревами, відбувається бійка за участі хлопців та дівчат.
В цей час, перебуваючи в нічній зміні чергування, у складі наряду патрульної поліції "Алтей 116", поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на портативний логістичний пристрій, отримавши завдання "Бійка", прибули на місце події - до подвір`я багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у ході з`ясування всіх обставин події, встановлено учасника конфлікту, яким виявився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, відповідно до інформації, що міститься в системі ІПНП, за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/9640/25 від 06.05.2024, перебуває у розшуку, тому ОСОБА_3 , на підставі п. 16 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», було запрошено до службового автомобіля для доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, уповноваженими на те особами. Почувши цю інформацію, ОСОБА_3 виявив намір покинути місце події та вчинив опір при намаганні працівників поліції його зупинити.
В подальшому, з метою забезпечення безпеки як собі, так і оточуючим, у відповідності до ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію», вищевказані поліцейські застосували до ОСОБА_3 фізичну силу, схопивши його за одяг. У ході здійснення активного опору працівникам правоохоронного органу, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, укусив старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 за передпліччя правої руки, внаслідок чого заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді гематоми середньої третини правого передпліччя та укушене ссаднення, які кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує у межах висунутого обвинувачення за частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України, як умисне заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення так, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював правову кваліфікацію вчиненого злочину.
Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_3 надав показання про те, що 23.08.2024, у нічний час доби, дійсно зі знайомими перебували за адресою: м. Полтава, вул. Небесної сотні, 114, вживали пиво. Можливо вони гучно себе поводили і хтось викликав поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то одразу почали його затримувати, хотіли помістити в їх службовий автомобіль, вказуючи, що він перебуває у розшуку і є підстави доставити до до ТЦК. Не може пояснити, як так сталося, але до нього застосували силу, він вкусив працівника поліції за руку, спричинивши тілесні ушкодження. У вчиненому кається, осуджує свою поведінку, вказав, що вибачився перед потерпілим, просить суворо не карати. 
Від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнає повністю, щиро розкаюється.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України, як умисне заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання.
Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, одружений, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.
Згідно висновку органу пробації, який міститься у досудовій доповіді від 00.00.2025, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб), ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства - середній.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до положень статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Водночас, згідно із частиною 2статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з частиною 2 статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким умисним злочином, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, дані про особу винного, відсутність претензій з боку потерпілого, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 2 статті 345 Кримінального кодексу, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
VIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і підстав для обрання не вбачається.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного за даним вироком основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуюча          ОСОБА_1