Справа № 523/5630/25
Провадження №2/523/3342/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді- Аліної С.С.
за участю секретаря судового засідання – Томілко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Одеської Міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Валігурського Михайла Михайловича, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , до Одеської Міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Валігурського Михайла Михайловича, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовує свої вимоги тим, що, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа 65,7 (кв.м.), житлова площа 39,1( кв.м.) та яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1997 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів, реєстраційний номер 16-4508.
Приватним нотаріусом Валігурським М.М. 19.03.2025 року позивачу було надано поставному про відмову у вчинені нотаріальних дій № 134/02-31 у якій зазначено, що ОСОБА_1 було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 31 вересня 2023 року та було роз`яснено, що він має право звернутися з позовною заявою до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Як зазначає позивач окрім нього спадкоємець за законом ще є його донька - ОСОБА_2 .
У зв`язку с тим, що рідною сестрою позивача - ОСОБА_2 було пропущені строки, які надаються законом для відмови чи прийняття спадщини, нотаріусом було роз`яснено що позивач має право звернутися до суду для вирішення питання прийняття чи відмови в долі спадкування на користь інших спадкоємців.
Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 14.04.2025р. відкрито загальне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 28.05.2025р.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 17.06.2025р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 29.09.2026р.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 03.11.2025р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів в цивільній справі. Витребувано від приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Валігурського М.М. копію спадкової справи №22/2025 після померлої ОСОБА_3 . 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву, яка містяться в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.
У судове засідання представник відповідача Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
У судове засідання треті особи ОСОБА_2 та приватний нотаріус Валігурський Михайло Михайлович, не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про причини не явки суду не повідомили.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. 
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.11.2025р. приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М. надано копію спадкової справи №22/2025 після померлої ОСОБА_3 (а.с.63-84).
Судом встановлено про те, що відповідно до дубліката свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 матір`ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (а.с.71 зв.).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблений актовий запис № 3630 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.65 зв.).
Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження органу приватизації №100403 від ОСОБА_1 та члени його родини: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , є співласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 (а.с.19).
Відповідно до свідоцтва про право власності, яке видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради від 05.11.1997 р. зареєстровано в реєстровій книзі під №16-4508 ОСОБА_1 та членам його родини: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в рівних частках належить квартира АДРЕСА_2 . (а.с.17)
Зазначене свідоцтво про право власності зареєстровано в КП МБТІ та РОН в реєстровій книзі №252 стр.129 кн.216пр. (а.с.18). 
Відповідно до технічного паспорта зареєстрованого в реєстрі будівельної діяльності ТІ01:6871-7934-2997-2939 виданого на ім`я замовників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 загальна площа квартири АДРЕСА_2 , складає 65,7 кв.м., житлова 39,1 кв.м. (а.с.11-15).
Отже судом встановлено, що при житті матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 належало право спільної часткової власності в розмірі 1/5 частини на квартиру загальною площею 65,7 кв.м., житловою 39,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Валігурського М.М. на адресу суду надійшла копія спадкової справи №22/2025 після померлої ОСОБА_3 (а.с.63-83).
19.03.2025 постановою приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М. ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.79-80).
Відповідно до постанови видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно неможливо в зв`язку з тим що спадкоємцем ОСОБА_1 пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 31 вересня 2023 року. Приватний нотаріус Валігурський М.М. керуючись статтею 1270 Цивільного кодексу України, статтями 49, 50 Закону України «Про нотаріат», главою 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поставновив: відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.
Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню, оскільки відсутність розміру частки померлого спадкодавця у спадковому майні унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). 
При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 , до Одеської Міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Валігурського Михайла Михайловича, про визнання права власності в порядку спадкування за законом – підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , до Одеської Міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Валігурського Михайла Михайловича, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 23.04.2026 року.

Суддя: Аліна С.С.