Справа № 464/907/26
пр.№ 2/464/1442/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 464/907/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

Адвокат Лавринів М.Я., від імені та в інтересах позивача, звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 61 183,00 гривень.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2026 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.
Ухвалою судді від 18 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи, що він сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, розуміючи факт того, що можуть виникнути додаткові витрати, які пов`язані з життям його дитини. У нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
Судом установлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 березня 2025 року.
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 895 та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 липня 2021 року.
Судовим наказом Сихівського районного суд м. Львова від 06 березня 2025 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з вимогами ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватися відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Відповідні правові висновки щодо застосування ст.185СК України наведені в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18; від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19; від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17; від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач понесла наступні витрати на утримання дитини, які підтверджені фіскальними чеками:
- лікування (електроміографія) - 850 грн.,
- лікування (електроенцофалограма) - 1300 грн.,
- ліки - 216,44 грн., 226,грн., 250,64 грн., 405,28 грн., 223,30грн., 420 грн., 238,30 грн., 28,60 грн., 605,95 грн., 564,41 грн., 490,40 грн., а всього 3669,32 грн.,
-лікування в КНП ЛОР Клінічний центр дитячої медицини - 1856 грн.,
-лікування в Центрі слуху та мови «ОтоФоніка» - 2400 грн.,
-консультація лікаря - 1600 грн.,
-батерейки до слухових апаратів 360 грн.,
-налаштування апарату та акумулятор до нього - 8400 грн.,
-корекційні заняття - 600 грн., 600 грн., 550 грн., 550 грн., 550 грн., 550 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., 600 грн., а всього 8800 грн.,
-відеомоніторинг ЕЕГ - 7400 грн.,
Загальна сума додаткових витрат становить 36635,32 гривень.
При цьому благодійні внески до БФ «Центр медичних інновацій», витрати на одяг та підгузники не можуть бути додатковими витратами на утримання дитини, а решта витрат не підтверджені належними платіжними документами.
Зважаючи, що позивач самостійно постійно та систематично несе витрати у зв`язку із захворюванням дитини, а піклування про здоров`я дитини входить до обов`язку обох батьків (ст.150 СК України), у зв`язку із чим відповідач як батько малолітнього сина повинен оплачувати частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами – захворюванням та проблемами із здоров`ям. У матеріалах справи відсутні докази об`єктивної неспроможності відповідачем компенсувати позивачу частину понесених ним додаткових витрат на дитину.
Отже заявлений позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 36 635,32/2= 18 317,66 грн.
Також, позивачем заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу .
За умовами ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи – у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
У підтвердження понесення судових витрат позивач надає: договір про надання правової допомоги від 17 грудня 2025 року укладений між позивачем та аадвокатським об`єднанням «Валько та партнери», згідно якого винвгорода адвоката становить 15000 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оскільки позивачем не додано окрім договору жодних доказів надання правової допомоги та її оплати, суд дійшов висновку про те, що обставина надання правничої допомоги не доведена позивачем, і відповідна вимога про стягнення витрат на неї не підлягає задоволенню.
Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 394,68 грн судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, 

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 18 317, 66 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 394,68 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 12 травня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Галина ШАШУРІНА