Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 р. № 520/3104/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у застосуванні розрахунку базового місяця ( вересень 2024 року) одноденного розміру грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 (РНОКРР НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані 119 днів щорічних оплачуваних відпусток у розмірі 139572,62 грн обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення за жовтень 2024 року, 3 урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди (доплати), визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 та 2024 рік сум індексації;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 (РНОККРР НОМЕР_1 ) матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 та 2025 рік, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум індексації.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.10.2024 № 516 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2024 на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням.
Цим же наказом визначено виплатити позивачу грошову компенсацію за 91 добу невикористаних під час проходження служби поліцейського відпусток, а саме: щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік - 30 діб та 1 добу додаткової відпустки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік - 30 діб та 2 доби додаткової відпустки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2024 рік - 28 діб.
Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проведено нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за 91 добу невикористаних відпусток у розмірі 77294,49 грн.
Також судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі №520/35817/24 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 28 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані 28 діб додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій.
На виконання зазначеного судового рішення відповідачем було нараховано позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій у сумі 23783,02 грн, з якої після утримання військового збору виплачено 22593,87 грн.
03.02.2026 представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області з адвокатським запитом щодо надання детального розрахунку одноденного розміру грошового забезпечення, який був застосований відповідачем при нарахуванні компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки, а також щодо включення до такого розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Листом від 10.02.2026 відповідач повідомив представника позивача про те, що додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, що виплачується під час дії воєнного стану, у зв`язку з чим підстави для включення її до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, відсутні.
З наданих сторонами матеріалів судом встановлено, що при обчисленні грошової компенсації за невикористані відпустки відповідач застосував одноденний розмір грошового забезпечення 849,39 грн, визначений із розрахунку: посадовий оклад - 2600,00 грн, оклад за спеціальним званням - 1600,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції - 840,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби - 2772,00 грн, премія - 17669,81 грн.
Позивач вважає, що такий розрахунок є протиправним, оскільки відповідач застосував розмір грошового забезпечення, фактично визначений за вересень 2024 року, тоді як позивача звільнено зі служби 31.10.2024. На думку позивача, компенсація за невикористані відпустки мала бути обчислена виходячи з розміру місячного грошового забезпечення за жовтень 2024 року, тобто станом на день звільнення.
Крім того, позивач зазначає, що до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні відпусток, відповідач повинен був включити суму додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також індексацію грошового забезпечення.
Позивач також вказує, що відповідач протиправно не включив суми індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого йому обчислено матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за відповідні роки. У зв`язку з цим позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і доплату зазначених виплат.
Відповідач проти задоволення позову заперечував. У відзиві на позовну заяву зазначив, що нарахування та виплата компенсації за невикористані дні відпусток були проведені відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 №260.
Відповідач зазначає, що до розрахунку компенсації за невикористані відпустки включено посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавку за стаж служби в поліції, надбавку за специфічні умови проходження служби та премію. На переконання відповідача, додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, не має постійного характеру, виплачується лише на період дії воєнного стану та залежить від визначених умов, а тому не підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для обчислення компенсації за невикористані дні відпусток.
Щодо вимог про перерахунок матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач зазначив, що такі виплати мають разовий характер, здійснюються у межах бюджетних асигнувань та не є щомісячним грошовим забезпеченням поліцейського. Крім того, відповідач вказав, що заборгованість із виплати зазначених видів допомоги перед позивачем відсутня.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного.
Щодо позовних вимог в частині визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та індексації грошового забезпечення; визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у застосуванні розрахунку базового місяця (вересень 2024 року) одноденного розміру грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані 119 днів щорічних оплачуваних відпусток у розмірі 139572,62 грн , обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення за жовтень 2024 року, з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди (доплати), визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Відповідно до частини другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Частиною десятою статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу, надбавок, доплат, які мають постійний характер, премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер; премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацами пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Отже, спеціальна норма, яка регулює порядок обчислення компенсації за невикористані відпустки поліцейського при звільненні, прямо пов`язує базу такого розрахунку з розміром місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має саме на день звільнення зі служби.
Як встановлено судом, позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2024. 
Водночас із матеріалів справи вбачається, що відповідач при обчисленні компенсації за невикористані відпустки застосував одноденний розмір грошового забезпечення 849,39 грн, визначений із розміру грошового забезпечення 25482,91 грн, до складу якого включено премію у розмірі 17669,81 грн.
Разом з тим, за наданими до справи доказами, грошове забезпечення позивача за жовтень 2024 року, без урахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, становило: посадовий оклад - 2600,00 грн, оклад за спеціальним званням - 1600,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції - 840,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби - 2772,00 грн, премія - 22745,97 грн, доплата за роботу в нічний час - 130,20 грн, індексація - 0,00 грн.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач, здійснюючи розрахунок компенсації за невикористані дні відпусток, безпідставно застосував показники грошового забезпечення, які не відповідали розміру грошового забезпечення позивача на день звільнення зі служби, тобто станом на 31.10.2024.
Доводи відповідача в цій частині не спростовують імперативної вимоги пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 щодо визначення компенсації саме з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.
За таких обставин позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо застосування при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток одноденного розміру грошового забезпечення, визначеного не з розміру місячного грошового забезпечення станом на день звільнення, підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані відпустки, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану, зокрема поліцейським, установлено виплату додаткової винагороди у визначеному цією постановою розмірі та порядку.
З аналізу змісту постанови №168 вбачається, що така винагорода запроваджена як спеціальна виплата на період дії воєнного стану, її виплата залежить від наявності відповідних умов, визначених цією постановою, та здійснюється у порядку, передбаченому компетентними суб`єктами.
Отже, обставина виплати позивачу додаткової винагороди за постановою №168 у жовтні 2024 року не свідчить про те, що така виплата має постійний характер у розумінні постанови Кабінету Міністрів України №988 та Порядку №260.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 16.01.2025 у справі №200/1564/24 та постанові від 27.03.2025 у справі №240/2921/23, відповідно до яких додаткова винагорода, установлена постановою Кабінету Міністрів України №168, за своєю правовою природою є тимчасовою виплатою, оскільки встановлена на період дії воєнного стану, залежить від наявності відповідних умов її виплати та не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер.
Зазначені правові висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168, не підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток позивача.
Отже, у цій частині позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди за постановою №168 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо посилань позивача на необхідність включення індексації грошового забезпечення до розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток, суд зазначає, що частиною п`ятою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Водночас, до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за жовтень 2024 року.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що станом на день звільнення він мав право на отримання індексації грошового забезпечення у конкретному розмірі, яка не була врахована відповідачем при обчисленні компенсації за невикористані дні відпусток.
За таких обставин підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення для обчислення компенсації за невикористані відпустки відсутні.
Стосовно заявленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та доплатити грошову компенсацію за невикористані 119 днів щорічних оплачуваних відпусток у розмірі 139572,62 грн суд зазначає наступне.
Визначена позивачем сума 139572,62 грн розрахована з урахуванням включення до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.
Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення зазначеної винагороди до бази розрахунку компенсації за невикористані відпустки, з огляду на що вимога про стягнення або доплату саме 139572,62 грн є необґрунтованою.
Водночас, оскільки судом встановлено, що відповідач при первинному розрахунку застосував не той розмір грошового забезпечення, який позивач мав право отримати на день звільнення зі служби, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення позивача станом на 31.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо кількості днів, за які має бути проведено такий перерахунок, суд враховує, що наказом про звільнення позивачу було визначено до виплати компенсацію за 91 добу невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток.
Крім того, на виконання рішення суду у справі №520/35817/24 відповідачем було нараховано та виплачено компенсацію за 28 днів додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій.
Разом із тим, у цій справі позивач просить здійснити саме перерахунок уже нарахованої та виплаченої компенсації, посилаючись на неправильне визначення розміру одноденного грошового забезпечення, а не повторне вирішення питання про саме право на 28 днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення у справі №520/35817/24 не виключає можливості перевірки правильності розрахункової величини, застосованої відповідачем при виконанні цього рішення, у межах заявлених позовних вимог.
Водночас суд зазначає, що повторне стягнення сум, уже виплачених на виконання рішення суду у справі №520/35817/24, є неприпустимим. Саме тому перерахунок має здійснюватися з урахуванням усіх раніше виплачених позивачу сум компенсації за невикористані відпустки.
З огляду на наведене позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом: визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо обчислення грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток позивача із застосуванням розміру місячного грошового забезпечення, який не відповідав розміру грошового забезпечення позивача станом на день звільнення зі служби 31.10.2024; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 31.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, та індексації грошового забезпечення, а також у частині зобов`язання відповідача доплатити позивачу грошову компенсацію у визначеному позивачем розмірі 139572,62 грн, слід відмовити.
Щодо позовних вимог в частині визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 та 2024 рік сум індексації; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 та 2025 рік, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум індексації, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. 
Згідно з частиною другою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Частиною п`ятою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. 
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу, надбавок, доплат, які мають постійний характер, премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції надано право в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пунктом 13 розділу ІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення. 
Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер, та премії.
Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції. 
Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є щомісячними обов`язковими виплатами поліцейського, а надаються один раз на рік, у межах бюджетних асигнувань, за відповідним рапортом поліцейського та у розмірі, визначеному керівником органу поліції з урахуванням установлених Порядком №260 меж. 
Аналогічний підхід щодо правової природи зазначених виплат та необхідності наявності відповідного рапорту і рішення керівника органу поліції висловлено Верховним Судом у постанові від 20.07.2023 у справі №200/18480/21, у якій Суд, застосовуючи пункт 13 розділу ІІ Порядку №260, зазначив, що виплата матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі рапортів поліцейських у розмірі, визначеному керівником органу поліції. 
Суд також враховує, що Верховний Суд у низці постанов, зокрема від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 26.02.2021 у справі №620/3346/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, формулював висновок про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний характер, спрямована на підтримання купівельної спроможності грошового забезпечення та за певних умов може враховуватись у складі місячного грошового забезпечення при обчисленні окремих виплат. 
Разом з тим, наведені правові висновки не означають автоматичного обов`язку суб`єкта владних повноважень здійснювати перерахунок будь-якої матеріальної допомоги у кожному випадку посилання особи на індексацію. 
Для задоволення таких вимог позивач повинен довести, що у відповідному місяці, який передував місяцю прийняття рішення про виплату матеріальної допомоги, йому була нарахована або мала бути нарахована індексація грошового забезпечення у конкретному розмірі, що така індексація належала до складу місячного грошового забезпечення, з якого фактично визначався розмір відповідної допомоги, та що неврахування цієї суми призвело до заниження виплати. 
Суд звертає увагу, що предметом доказування у цій частині спору є наявність у позивача конкретного права на перерахунок виплат матеріальної допомоги за відповідні роки.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2022 році отримував матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, у 2023 році отримував матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, у 2024 році отримував матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. 
Водночас позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо конкретного розміру індексації грошового забезпечення, яка була нарахована або підлягала нарахуванню йому саме у місяцях, що передували місяцям прийняття рішень про виплату відповідних видів матеріальної допомоги за 2022, 2023 та 2024 роки.
Також матеріали справи не містять доказів того, що матеріальна допомога для оздоровлення або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у спірні роки були визначені відповідачем у максимальному розмірі місячного грошового забезпечення, а відтак позивач не довів, що включення певної суми індексації до місячного грошового забезпечення обов`язково вплинуло б на фактично визначений керівником органу поліції розмір таких виплат. 
Суд зазначає, що пункт 13 розділу ІІ Порядку №260 встановлює граничний, тобто максимальний, розмір матеріальної допомоги, але не передбачає безумовного обов`язку відповідача виплачувати матеріальну допомогу саме у повному розмірі місячного грошового забезпечення. 
Розмір таких виплат визначається керівником органу поліції у межах наявних асигнувань та у межах, визначених Порядком №260. 
Тому саме лише посилання позивача на те, що індексація грошового забезпечення за своєю правовою природою має систематичний характер, не є достатньою підставою для висновку про протиправність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах. 
Крім того, суд враховує, що у позовних вимогах наявна неузгодженість щодо періоду, за який позивач просить здійснити перерахунок. 
Так, вимога про визнання протиправною бездіяльності сформульована щодо матеріальної допомоги за 2022, 2023 та 2024 роки, тоді як зобов`язальна вимога сформульована щодо перерахунку матеріальної допомоги за 2022, 2024 та 2025 роки. 
Щодо 2025 року суд зазначає, що позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2024. 
Доказів проходження позивачем служби в поліції у 2025 році, подання ним рапорту про надання матеріальної допомоги у 2025 році або прийняття відповідачем рішення про надання такої допомоги у 2025 році матеріали справи не містять. 
За таких обставин підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік відсутні. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невключення сум індексації до складу грошового забезпечення, з якого йому обчислено матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 та 2024 роки.
Позивачем також не доведено наявності правових і фактичних підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату матеріальної допомоги для оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 та 2025 роки. 
З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо обчислення грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток ОСОБА_1 із застосуванням розміру місячного грошового забезпечення, який не відповідав розміру грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 31.10.2024.
Зобов?язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 31.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 01 червня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях