Справа № 709/750/26
1-кп/709/121/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року        селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 12026250370000405, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2026, 
за обвинуваченням ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянина України, уродженця с. Чорна Красноокнянського району Одеської області, освіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, особою з інвалідністю, депутатом, учасником бойових дій, АТО (ООС) не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 

за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_4 , 
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, всупереч постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07.05.2025 у справі № 709/489/25 (набрала законної сили 20.05.2025) згідно якої останній позбавлений права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 02.04.2026 о 12:25 керував мопедом «Форте» без державного реєстраційного знаку по вул. Богдана Хмельницького в с. Хрестителево Золотоніського району Черкаської області, де був зупинений поліцейськими Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
Позиція учасників провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Він не заперечував ні фактичні дані щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, ні правову кваліфікацію своїх дій. Обвинувачений у судових дебатах погодився із запропонованим прокурором видом та розміром покарання, попросивши призначити йому покарання у виді штрафу. Зазначив, що у разі призначення йому покарання у виді штрафу він має можливість його сплатити, оскільки працює та неофіційно отримує постійний дохід. 
Прокурор у судовому засіданні повністю підтримала пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення. Звернула увагу суду на характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінального правопорушення, на дані про особу обвинуваченого. Прокурор висловила пропозицію щодо доцільності призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі сімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900,00 грн.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, порядок їх дослідження, суд з`ясував думки прокурора та обвинуваченого.
Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Як показав у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , він повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорює правову кваліфікацію своїх дій. 
Обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив обмеження права на апеляційне оскарження вироку суду з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.
За таких обставин, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів, оскільки немає жодного сумніву в добросовісності та істинності позиції обвинуваченого. 
Прийняття судом рішення про проведення судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні і суд це враховує при постановленні вироку. Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_3 у судовому засіданні не встановлено. 
Оцінка Суду
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, полягає в умисному невиконанні судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування. Об`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення також проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.
Згідно з доктриною кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Таким чином, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_3 як особа котру згідно з постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07.05.2025 у справі № 709/489/25 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років був зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.
Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху свідчить про ухилення останнього від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.
Підстав, визначених ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 . 
Призначення покарання
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст. 50, 65-67 КК України
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю – ОСОБА_5 , співмешканкою ОСОБА_6 та малолітнім сином останньої ОСОБА_7 .
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Із урахуванням установлених обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, предмета посягання, способу, місця та часу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, а також обставин, що характеризують обвинуваченого, суд, оцінивши пропозиції прокурора, обвинуваченого, котрі просили призначити покарання у виді штрафу, дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу, у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.
Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_3 згідно з вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.04.2025 у справі № 709/493/25 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 
Згідно з ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.04.2026 ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання, призначеного вказаним вироком суду у зв`язку із закінченням іспитового строку. Ухвала суду набрала законної сили 23.04.2026 та в апеляційному порядку не оскаржувалася і не оскаржується на цей час.
За правилами ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК
Частина 1 ст. 71 КК містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. 
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм закону, у разі засудження особи за нове кримінальне правопорушення, учинене до повного відбуття покарання за попереднім вироком, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, виконуючи вимоги ст. 71 КК України, зобов`язаний призначити остаточне покарання за сукупністю вироків. При цьому остаточне покарання, визначене за правилами ст. 71, 72 КК України складається із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, яке не підлягає складанню з іншими видами покарання і має виконуватись самостійно.
Згідно з абз. 3 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.
Слід звернути увагу учасників кримінального провадження на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2020 у справі № 490/10611/15-к (провадження № 51-5015км19), у котрі ВС виснував таке: «на момент розгляду цього кримінального провадження як в суді апеляційної, так і касаційної інстанцій є такі, що набрали законної сили ухвали суду про звільнення засудженого від покарань за обома попередніми вироками. З огляду на це часткове приєднання до покарання, призначеного за новим вироком невідбутого покарання за попереднім вироком (вироками), від якого особу було звільнено за судовим рішенням, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність».
Також Верховний Суд у постанові від 31.08.2021 у справі № 61/17428/18 (провадження № 51-6119км20) зазначив таке: «Водночас, згідно усталеної судової практики, якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку».
Так, ОСОБА_3 був засуджений 03.04.2025 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 рік. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено 02.04.2026, тобто під час іспитового строку. Однак, відповідно до ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.04.2026, котра набрала законної сили, ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
За таких обставин, з огляду на нескасовану ухвалу суду від 15.04.2026, суд не призначає ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.
Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ст. 100 КПК України, а відтак:
- компакт-диск DVD+R із відеозаписом з портативних відеореєстраторів за 02.04.2026, який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
За цих підстав, керуючись ст. 349, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Речові докази, а саме: компакт-диск DVD+R із відеозаписом з портативних відеореєстраторів за 02 квітня 2026 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити засудженому обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Платіжні реквізити для сплати штрафу: Рахунок - UA628999980313070106000023761. Отримувач - ГУК у Черк.обл./тг смт Чорноб/21081100. Код одержувача – 37930566. Банк одержувача – Казначейство України (ЕАП). Код платежу – 21081100.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя           ОСОБА_1