Справа № 570/6056/25
Номер провадження 2/570/586/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
24 листопада 2025 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі – позивач, АТ "Універсал Банк") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 встановив мобільний додаток monobank. Відповідно до п.1 Розділу 1 "Терміни та визначення" Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" мобільний додаток monobank сервіс банку, що дозволяє надати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Пройшовши реєстрацію у мобільному додатку відповідач підписав анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank" шляхом застосування власного цифрового підпису. 
Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір надання банківських послуг.
На підставі укладеного Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 в розмірі до 7000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, тобто надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим не виконав зобов`язання за договором, які є обов`язковими для виконання сторонами. Станом на 05 жовтня 2025 року прострочення зобов`язання відповідача становить 40796,95 грн за тілом кредиту.
26 листопада 2025 року позовна заява АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнята до розгляду Рівненським районним судом Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Разом з тим, до суду 10 березня 2026 року засобами підсистеми "Електронний суд" надійшли письмові пояснення представника відповідача – адвоката Семенюк М.О. У цих поясненнях представником відповідача, зазначено, що відповідач заперечує проти позову в частині заявленого розміру заборгованості та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідач не заперечує факту укладення договору з банком та отримання кредитного ліміту у розмірі 7000,00 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів погодження сторонами умов щодо одностороннього збільшення кредитного ліміту банком, а також можливості виникнення овердрафту за рахунком. Надані позивачем Умови та правила обслуговування не можуть вважатися складовою договору, оскільки відсутні докази ознайомлення відповідача саме з тією редакцією умов, на яку посилається банк. В анкеті-заяві не зазначено конкретної редакції таких умов, а тому вони не можуть бути покладені в основу розрахунку заборгованості. Разом з тим, з виписки по рахунку вбачається, що після використання кредитного ліміту в межах 6987,60 грн розмір заборгованості був збільшений банком шляхом проведення операцій "Розстрочка на карту", "Банківські операції" та нарахування відсотків. При цьому докази замовлення відповідачем послуги "Розстрочка на карту" або погодження інших додаткових операцій матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи наведене, відповідач вважає обґрунтованою заборгованість лише в сумі 8516,95 грн, яка складається з фактично використаних кредитних коштів у межах встановленого ліміту та нарахованих відсотків. Водночас, з огляду на молодий вік відповідача, відсутність самостійного стабільного доходу та перебування на утриманні матері, у разі ухвалення рішення про стягнення заборгованості відповідач просить розстрочити його виконання строком на вісім місяців із сплатою рівних щомісячних платежів.
10 березня 2026 року від представника АТ "Універсал Банк" надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що відповідно до змісту Анкети-заяви, яка була підписана відповідачем при відкритті банківського рахунку, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Згідно п. 5 Анкети-заяву, Клієнт ознайомився та погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність. Пунктом 1 Запевнення відповідач підтвердив: отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" мені надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Отже, Анкета-заява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши Анкету-заяву, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку в відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед відповідачем у розмірі 40796,95 грн. Зауважив, що як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 12 заяв послуги "Розстрочка" на загальну суму 31150 грн. Дані послуги оформлюються у мобільному додатку "Monobank" та затверджуються електронним цифровим підписом. Відповідно до умов користування для списання щомісячного платежу, клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 42602,36 грн, та зроблено витрат по картці на суму 83399,29 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 40796,95 грн (83399,29 грн – 42602,36 грн = 40796,95 грн). У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. Додатково вказав, що сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. Оскільки кошти на погашення цих послуг відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала. З урахуванням вищезазначеного позивач вважає, що присутні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника у повному обсязі. Просив суд задовольнити позовні вимоги АТ "Універсал Банк" в повному обсязі.
Представником відповідача - адвокатом Семенюк М.О. 21 травня 2026 року подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує на те, що відповідач не погоджується з доводами банку щодо наявності заборгованості у вигляді овердрафту в сумі 33796,95 грн. На його думку, овердрафт є різновидом кредиту, тому умови його надання повинні бути письмово погоджені сторонами. Анкета-заява від 28 вересня 2022 року не містить положень про можливість виникнення овердрафту, а надані банком Умови та правила обслуговування не підписані відповідачем і не підтверджено, що саме з ними він був ознайомлений та погодився. Відтак відсутні належні докази погодження сторонами кредитування понад встановлений ліміт, тому сума овердрафту не підлягає стягненню. Щодо розміру основного боргу відповідач зазначає, що банк посилається на оформлення 12 договорів розстрочки на загальну суму 31150,00 грн, однак до матеріалів справи надано лише 4 заяви на розстрочку на загальну суму 25800,00 грн. Саме ці документи можуть підтверджувати виникнення зобов`язань за відповідними кредитними договорами. Крім того, випискою по рахунку підтверджується використання кредитних коштів у межах кредитного ліміту на суму 6987,60 грн. Таким чином, підтверджений розмір заборгованості, на думку відповідача, становить 32787,60 грн. Відповідач також заперечує правильність розрахунку заборгованості, складеного банком. Зокрема, банк нараховує проценти на суму, яка перевищує погоджений кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн, а до тіла кредиту включає платежі за договорами розстрочки, умови яких не передбачають нарахування процентів у розмірі 37,2 % річних. Крім того, нараховані проценти щомісячно включаються до суми основного боргу, що призводить до його штучного збільшення. У зв`язку з цим відповідач вважає поданий банком розрахунок необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. З огляду на наведене відповідач визнає обґрунтованими позовні вимоги лише в частині 32787,60 грн, а решту суми 8009,35 грн вважає недоведеною, оскільки банк не підтвердив належними доказами підстави її виникнення. Також відповідач просить у разі задоволення позову розстрочити виконання рішення на 12 місяців, посилаючись на свій молодий вік, відсутність стабільного доходу, перебування на утриманні матері та складне матеріальне становище, яке ускладнює одноразове виконання рішення суду.
В судове засідання представник позивача Мєшнік К. І. не з`явився, в поданому позові просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та його представник - адвокат Семенюк М.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 28 вересня 2022 року відповідач звернувся до АТ "Універсал Банк" та шляхом встановлення мобільного додатку, заповнив анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка monobank.
Своїм підписом відповідач прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг.
Умовами договору передбачено, що Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterСard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України (п. 2.1).
Клієнт, уклавши Договір, шляхом підписання Анкети-заяви, підтверджує, що: клієнт до укладення ним Договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від Банку і погоджується з ними (п. 2.12).
Ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі; ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний застосунок або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування (п. 5.1, 5.2 Розділ ІІ).
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування, що зазначена в Договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються Клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.
Сторони узгодили, що клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному застосунку.
Положеннями анкети-заяви від 28 вересня 2022 року визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (а.с.15).
Згідно з п. 3 Запевнення клієнта, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (а.с.18).
Підписанням анкети-заяви, відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 4) (а.с.15).
В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту Чорної картки монобанк, яким передбачено розмір процентної ставки, санкції за порушення зобов`язання за кредитом (а.с.31-33).
Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, відповідачу встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок. (а.с. 21).
16 лютого 2024 року відповідач звернувся до позивача з заявою №20.30.0009012569 про отримання кредиту "розстрочка на карту", ліміт кредиту 2000,00 грн, строк кредиту 12 місяців (а.с.145);
19 лютого 2024 року відповідач звернувся до позивача з заявою №20.30.0009045095 про отримання кредиту "розстрочка на карту", ліміт кредиту 5000,000 грн, строк кредиту 12 місяців (а.с.150);
20 лютого 2024 року відповідач звернувся до позивача з заявою №20.30.0009045692 про отримання кредиту "розстрочка на карту", ліміт кредиту 6300,00 грн, строк кредиту 13 місяців (а.с.155);
22 лютого 2024 року відповідач звернувся до позивача з заявою №20.30.0009079260 про отримання кредиту "розстрочка на карту", ліміт кредиту 12500,00 грн, строк кредиту 24 місяці (а.с.139).
До матеріалів справи долучено паспорта споживчого кредиту до вищевказаних заявок.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивачем надано відповідачу доступ до кредитних коштів на картковому рахунку, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку позичальника від 05 жовтня 2025 року (а.с.13-14).
Однак, відповідач свої зобов`язання в частині повернення коштів виконав частково, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2025 року утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 40796,95 грн (а.с.10-11).
Доказів повного погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ч.ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивач звертаючись до суду з позовом зазначив, що кредитний договір між АТ "Універсал банк" та відповідачем у тому числі анкету-заяву з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису самого відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що між сторонами було укладено кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Таким чином, судом встановлено, що між АТ "Універсал Банк" та відповідачем правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. З запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився.
У позові АТ "Універсал Банк" посилається на те, що 28 вересня 2022 року відповідач підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У пунктах 2, 3 вказаної Анкети-заяви зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.
Проте, суд зазначає, що підписана відповідачем Анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію. При цьому строки здійснення періодичних платежів не встановлені, а також у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Крім того, наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані. 
Згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.
Оскільки надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем, що не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", тому суд при вирішенні спору по суті відхиляє позицію позивача, яка викладена у відповіді на відзив, що відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (затверджені протоколом №46 від 24 листопада 2021 року, які діяли на момент підписання анкети-заяви).
Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд зазначає, що відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки про рух коштів, наявної в матеріалах справи і яка є належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення доведеного розміру кредитної заборгованості в судовому порядку.
При цьому суд зауважує, що позивач не заявляє вимог до відповідача про стягнення процентів за користування позиченими коштами та будь-яких інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема ст.ст. 625, 1048 ЦК України.
Предметом позову АТ "Універсал Банк" у даній цивільній справі є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.
За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, АТ "Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.
Згідно ст. ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно з п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
За таких обставин, виходячи з того, що боржник не виконав взятих на себе зобов`язань, а також не надав доказів на підтвердження сплати боргу за кредитом, а також доказів на спростування суми боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості з відповідача, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення судового рішення суд виходить із наступного.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України вбачається, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Крім того, ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Виходячи із системного аналізу положень ст. 265, 267, 435 ЦПК України, розстрочення виконання судового рішення можливе в межах одного року з дня його ухвалення.
Суд, оцінюючи наявність підстав для розстрочення виконання рішення, враховує бажання відповідача добровільно сплатити грошові кошти, розмір заборгованості, який складає 40796,95 грн, а також те, що представником позивача не заявлено заперечень з приводу розстрочення виконання рішення суду, а тому суд вважає за доцільне розстрочити відповідачу виконання рішення суду на дванадцять місяців, шляхом сплати розміру заборгованості рівними частинами щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.
Такий строк розстрочення виконання рішення суду забезпечить баланс між захистом прав позивача та майновою відповідальністю відповідачки.
Щодо стягнення із відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручення № 45077675083 від 27 жовтня 2025 року, позивач сплатив за подання даного позову 3028,00 грн судового збору, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Акціонерного товариства "Універсал Банк"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28 вересня 2022 року в розмірі 40796 (сорок тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 95 коп.
Розстрочити виконання рішення суду на строк 12 (дванадцять) місяців, з дня набрання рішенням законної сили, шляхом сплати ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" суми заборгованості в розмірі 40796,95 грн рівними платежами щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі:
позивач - Акціонерне товариство "Універсал Банк", адреса: 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд.23, код ЄДРПОУ 21133352.
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.