УХВАЛА

12 червня 2026 року
м. Київ
справа № 203/4387/25
провадження № 51-2128 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду 
м. Дніпра від 26 лютого 2026 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2026 року щодо останнього,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника, у якій порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.
Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, захисник оскаржує судові рішення з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України), однак у вимозі також просить відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, що є підставою для зміни судового рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України (неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність).
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу захисника ОСОБА_4 , що призначення покарання і звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення.
Водночас, у скарзі не наведено обґрунтування щодо незаконності судового рішення з підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на відсутність тверджень про відмінність у виді чи розмірі призначеного засудженому покарання, в аспекті положень ст. 414 цього Кодексу.
Разом з цим, викладена у касаційній скарзі вимога має узгоджуватися із наведеним обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У касаційній скарзі захисник просить змінити оскаржувані судові рішення в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 
2 роки, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити від його відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, при цьому не враховує, що ухвалою апеляційного суду вирок було змінено в частині призначеного покарання.
Крім того, положеннями ч. 6 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Однак, всупереч зазначеним вимогам, ОСОБА_4 додав до касаційної скарги лише одну її копію, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Відповідно до долучених копій судових рішень, учасниками кримінального провадження, окрім нього, є прокурор, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та засуджений.
Наявність зазначених недоліків унеможливлює відкриття провадження за даною касаційною скаргою.
У зв`язку із вказаним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпра від 
26 лютого 2026 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2026 року щодо останнього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3