КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/2977/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,
при секретарі: Мудрак Р. Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Федосєєва С. В.
від 22 січня 2026 року 
у справі № 755/23234/25 Дніпровського районного суду міста Києва 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
У С Т А Н О В И В :
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 грн із позбавлення права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, з оплатним вилученням транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
На дану постанову 30 квітня 2026 року захисник Конюшко Д. Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати, ухвалити нову постанову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Вказує, що 20.01.2026 сторона захисту подала клопотання про відкладення розгляду справи, проте дана справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.
Вважає, що неповідомлення про судове засідання та розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, позбавило права на ефективний та своєчасний захист з боку адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Також апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що ані ОСОБА_1 , ані його захисник не були присутніми в судовому засіданні 22.01.2026, з повним текстом постанови захисник ознайомився лише 29.04.2026 на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова суду учасникам справи не направлялась, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчинені під час дорожнього руху.
Пунктом 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що вчинено повторно протягом року після аналогічного вчинення адміністративного правопорушення.
За змістом протоколу серії ЕПР1 № 500695 від 01.11.2025, складеного о 22:43:56, ОСОБА_1 о 22 год 30 хв. керував транспортним засобом марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вулиці Березняківська, 2 3а, не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно, чим порушив п. 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 126, ч. 5 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з доведеності вини останнього.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що 07.09.2025 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5669496 відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вказане підтверджується довідкою, складеною інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітаном поліції Ганною Лобчик та карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с. 1,2). Доказів зворотного стороною захисту як до суду першої інстанції так до суду апеляційної інстанції надано не було.
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 2 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Пунктом 20 вказаної постанови визначено, що особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення бланка посвідчення водія, а полягає у забороні керувати транспортними засобами як такими.
Доказів про те, що в установленому Законом порядку ОСОБА_1 вчиняв дії щодо отримання/повернення посвідчення водія, матеріали справи не містять і апеляційна скарга не містить заперечень щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія та, відповідно, права керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи можливий лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що справа у суді першої інстанції була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та його адвоката не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки справа в суді першої інстанції призначалась до розгляду неодноразово, про що був повідомлений ОСОБА_1 та його захисник Конюшко Д. Б. Від сторони захисту на кожне судове засіданні подавались клопотання про відкладення розгляду справи.
При цьому апеляційний суд повідомляє, про те, що апелянт не позбавлений права висловити свою думку, надати свої заперечення, тощо в суді апеляційної інстанції, однак, ОСОБА_1 та його захисник Конюшко Д. Б., скориставшись правом апеляційного оскарження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомили. 
Доводів щодо по-суті скоєного правопорушення апеляційна скарга не містить.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП, оцінивши докази в їх сукупності, встановив дійсні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника Конюшка Дениса Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року задовольнити.
Поновити захиснику Конюшку Денису Борисовичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова