ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 м. Дніпро Справа № 904/659/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання Абадей М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 (суддя Дупляк С.А.; повне рішення складено 23.07.2025) у справі № 904/659/25
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до відповідача-1 – Фізичної особи-підприємця Чистикова Андрія Леонідовича, м. Дніпро
відповідача-2 – Фізичної особи-підприємця Чистикова Сергія Леонідовича, м. Дніпро
про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому відповідно до заяви про зменшення позовних вимог № 7/11-1189 від 30.05.2025 просить стягнути з ОСОБА_1 195985,26 грн, а з ОСОБА_2 92915,65 грн безпідставно набутого майна.
Позов мотивований використанням земельної ділянки комунальної форми власності у період з 2021 року по 18.04.2024 без правовстановлюючих документів, що позбавило орган місцевого самоврядування права на отримання орендної плати за землю, наслідком чого є повернення грошових кошті власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 23.07.2025 відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_1 у повному обсязі, провадження у справі № 908/37/25 про стягнення з ОСОБА_2 13855,40 грн, а в іншій частині в задоволенні позову відмовив.
Рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 244952,91 грн мотивоване тим, що позивач не надав правильного розрахунку суми орендної плати, яка підлягала сплаті у 2021-2023 роках, оскільки надані позивачем розрахунки Комунального підприємства «Муніципальний земелевпорядний офіс» Дніпровської міської ради за 2021-2022 роки та інформація Державного земельного кадастру за 2023 рік, визнані судом неналежними доказами обґрунтування ставки нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за цей період, яка є основною для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.
Визнаючи витяг № НВ-9901900042024 від 16.01.2024 належним доказом в обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2024 році, наданий позивачем на підтвердження правильного здійснення розрахунку орендної плати за період з 01.01.2024 по 18.04.2024 у розмірі 63947,99 грн, місцевий господарський суд дійшов висновку про помилковість застосування у ньому коефіцієнту 3% від нормативно-грошової оцінки у 2024 році, оскільки відсоток, який підлягає застосуванню під час визначення розміру орендної плати для земель з цільовим призначенням «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» (11.02) становить 1,3%, тому, здійснивши власний розрахунок орендної плати, що підлягала сплаті за цей період, визначив її у сумі 27710,80 грн, тобто по 13855,40 грн з кожного відповідача. Своєю чергою, оскільки Чистиков Андрій Леонідович за вказаний період сплатив 47937,33 грн земельного податку до подання позову у даній справі, а ОСОБА_2 після подання позову сплатив 46523,63 грн земельного податку, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову стосовно першого позивача і закрив провадження щодо другого у цій частині позовних вимог.
З огляду на рішення Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022, місцевий господарський суд зазначив, що для розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку з цільовим призначенням 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) становить 1,30 відсотка від нормативної грошової оцінки, а не 3,00 відсотки, як зазначив позивач.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Дніпровська міська рада звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2025 у справі № 904/659/25 і ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Скаржник зазначив, що функціонал формування витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок розраховує її значення на момент його формування, тому замовити такий витяг за минулі роки неможливо, у зв`язку з чим позивач не мав змоги надати витяг з технічної документації спірної земельної ділянки за 2021-2023 роки. Своєю чергою, наданий позивачем витяг нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2024 рік № НВ-9901900042024 є належним доказом обґрунтування її розміру у 2021-2023 роках, оскільки за цей час нормативно-грошова оцінка була сталою, а розрахунок розміру орендної плати, що підлягав сплаті за цей період, здійснений з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Скаржник зауважив, що оскільки положення підпункту 288.5.1 пункту 288.5 Податкового кодексу України забороняють встановлювати річну суму орендної плати менше за розмір земельного податку, то для розрахунку розміру орендної плати за землю комунальної власності не має значення категорія земельної ділянки, зазначена в рішеннях міської ради про ставки земельного податку і розмір орендної плати, у разі її використання без договору оренди, тому у зв`язку із позадоговірним використанням відповідачами у даній справі спірної землі, застосуванню підлягає підпункт 2.2 рішення Дніпровської міської ради № 13/27 від 06.12.2017, яким за земельні ділянки, що використовуються фізичними особами без права власності чи права оренди, ставка земельного податку становить 3% від їх нормативної грошової оцінки.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі відзив на апеляційну скаргу не надали.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 26.08.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 у справі № 904/659/25.
У судовому засіданні 02.06.2026 колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка № 408836730 від 21.01.2025) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 25.07.2013 є власниками, із часткою по , будівель і споруд (А-1 – сан. цех допоміжних приміщень, під літ. А-1 – підвал, літ. А1-2 – прибудова, літ. А2-1 – прибудова, літ. А1 – ганок, літ. а – вхід у підвал. Загальна площа літ. А-1 – складає 697,2 кв. м; літ В-1 – цех, майстерні, гаражі – загальною площею 323,1 кв. м, літ. О – сторожка, літ. П, Р, С – склад тимчасовий, №1-8, І, ІІ – споруди) розташованих на земельній ділянці площею 0,33 га з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028, по АДРЕСА_1 .
Цільове призначення земельної ділянка площею 0,303 га з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028 – землі промисловості, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України від 10.11.2023.
Інспекція з державного контролю за використанням та охороною земель звернулася до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 листами від 15.11.2023, у яких просила надати належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують право оренди або право власності на землю (кадастровий номер 1210100000:03:185:0028), а також документи, які підтверджують сплату земельного податку або орендну плату за землю.
Інспекція з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 21.11.2023 здійснила обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028, про що складено акт № 1-21/11/23-Д. За результатами обстеження встановлено, що доступ до земельної ділянки є обмеженим; на земельній ділянці розташовано одноповерхові та двоповерхові будівлі із мансардою, ганками, входом у підвал, мостіння та металева цистерна (для здійснення роздрібної торгівлі пальним для автотранспортних засобів та роздрібної торгівлі залізними виробами, будівельними матеріалами), шлагбаум та металеві ворота; земельна ділянка огороджена бетонною огорожею та воротами; здійснити всебічне обстеження не виявилося можливим, оскільки державного інспектора не було допущено на територію земельної ділянки.
Згідно з витягом № НВ-990190042024 від 16.01.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028 становить 7157481,65 грн.
Протоколом № 4 від 18.04.2024 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, зокрема, стосовно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вирішено затвердити розрахунки суми грошових коштів, які зберегли у себе землекористувачі земельної діляники за рахунок її власника через користування землею без достатньої правової підстави.
До протоколу № 4 від 18.04.2024 долучено розрахунок, відповідно до якого у період з 01.01.2021 до 18.04.2024, враховуючи здійснені оплати та з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 складає 195985,26 грн, а заборгованість ОСОБА_2 складає 92915,65 грн.
Державна податкова служба України Головного управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 14.05.2025 повідомила, що згідно із даними інформаційної системи органів ДПС України за ОСОБА_1 обліковується оплата земельного податку з доходів фізичних осіб у 2024 році в сумі 47937,33 грн, а за ОСОБА_2 у 2024 році оплата відсутня.
Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.4383446037.1 від 23.05.2025 ОСОБА_2 сплатив 46523,63 грн із призначенням платежу: « 101 земельний податок з фізичних осіб за 01.2024 до 12.2024».

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 177 та пункту 1 частини першої статті 181 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно зі статтею 791 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації прав на неї.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з частинами першою та другою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 Земельного кодексу України і частині третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі», особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.
Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне збереження грошових коштів відповідачами у зв`язку з використанням земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028 у період з 01.01.2021 до 18.04.2024.
Апеляційний господарський суд встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028, розташована по вул. Лабораторній, 61, у м. Дніпрі, належить до земель промисловості, має площу 0,303 га, є об`єктом комунальної форми власності і станом на 25.07.2013 сформована як об`єкт цивільних правовідносин.
Встановленими обставинами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2013 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 набули право власності (по частині) на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці площею 0,303 га, з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028, розташованій по АДРЕСА_1 .
Апеляційний господарський суд зазначає, що в силу імперативних вимог статті 125 Земельного кодексу України від однієї особи до іншої особи за правилами статті 120 цього Кодексу та частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» не може перейти право власності або оренди земельної ділянки, яке у попереднього землекористувача не існувало станом на час відчуження ним будівель, розташованих на цій земельній ділянці, оскільки виникненням права власності чи оренди є момент державної реєстрації цього речового права.
Положеннями частини першої статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Апеляційний господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів державної реєстрації права оренди або права власності як речового права на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також матеріали справи не містять доказів передачі спірної земельної ділянки у власність або у користування відповідачам зі здійсненням державної реєстрації такого права, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд доходить висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028 використовувалася відповідачами з моменту набуття права власності розташованого на ній нерухомого майна за відсутності на те правових підстав, тобто з 25.07.2013.
Згідно з частинами першою, другою статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частиною першою статті 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути їх власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Наведена правова позиція викладена у пункті 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що ОСОБА_1 і Чистиков Сергій Леонідович як фактичні користувачі спірної земельної ділянки у період з 01.01.2021 до 18.04.2024, на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України зобов`язані повернути грошові кошти Дніпровській міській раді, які мали б сплатити за цей період в якості орендної плати.
Апеляційний господарський суд встановив, що розрахунок розміру безпідставно збережених грошових коштів позивач здійснив на основі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки № НВ-990190042024 від 16.01.2024, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2020 у справі № 922/893/19.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 зазначив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Апеляційний господарський суд перевірив розрахунок розміру орендної плати, який відповідачі мали сплатити у період з 01.01.2021 по 18.04.2024 і встановив, що застосована при обрахунку нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки є сталою, тобто не зазнавала змін у вказаний проміжок часу, водночас поступове збільшення остаточної суми орендної плати за кожен рік обґрунтовується індексацією нормативної грошової оцінки, зазначеної у витязі № НВ-990190042024, що відповідає вимогам пунктів 289.1, 289.2 статті 289 Податкового кодексу України.
Таким чином, не зважаючи на відсутність у матеріалах справи витягів з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:185:0028 за 2021-2023 роки, позивач правомірно використав його розмір, визначений у витязі за 2024 рік, оскільки він не змінювався за весь період нарахування, тому помилковим є висновок місцевого господарського суду про відсутність належних доказів на обґрунтування нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за період 2021-2023 років.
Апеляційний господарський суд вважає необґрунтованим висновок місцевого господарського суду про необхідність застосування 1,3% замість 3,0% від нормативно-грошової оцінки землі під час розрахунку розміру орендної плати за час її використання без договору оренди, з огляду на такі обставини.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності – це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІ Податкового Кодексу України.
Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 06.03.2025 у справі № 160/5643/23.
Дніпровська міська рада підпунктом 2.2 додатку № 1 до рішення № 13/27 від 06.12.2017 встановила, що ставка земельного податку за земельні ділянки, що використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено становить 3%.
Таким чином розмір річної орендної плати за спірну земельну ділянку, право власності або право оренди якої не оформлене, не може бути меншим 3% від нормативно-грошової оцінки цієї землі.
З огляду на викладене, позивач правильно розрахував розмір орендної плати, що підлягав сплаті відповідачами за користування спірною земельною ділянкою у період з 01.01.2021 по 18.04.2024, який складає 608016,04 грн, тобто по 304008,02 грн з кожного з відповідачів, як власника частки нерухомого майна, розташованого на цій землі.
У зв`язку з частковим перерахуванням відповідачами плати за землю, Дніпровська міська рада заявила до стягнення з ОСОБА_1 195985,26 грн, а з ОСОБА_2 92915,65 грн.
Встановивши розмір здійсненої відповідачами плати за землю, що підтверджується листами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України, апеляційний господарський суд доходить висновку, що позов до Чистикова Андрія Леонідовича підлягає задоволенню у повному обсязі. Водночас, позов до ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, оскільки після відкриття провадження у справі він здійснив плату за землю у розмірі 46523,63 грн, тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для часткового скасування рішення і ухвалення нового.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника щодо сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 у справі № 904/659/25 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 у справі № 904/659/25 скасувати частково.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чистикова Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ 26510514) 195985,26 грн (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 26 копійок) безпідставно набутих грошових коштів.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чистикова Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ 26510514) 46392,02 грн (сорок шість тисяч триста дев`яносто дві гривні 02 копійки) безпідставно набутих грошових коштів.
Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Чистикова Сергія Леонідовича на користь Дніпровської міської ради 46523,63 грн безпідставно набутих грошових коштів.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чистикова Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ 26510514) 6907,75 грн (шість тисяч дев`ятсот сім гривень 75 копійок) витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чистикова Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ 26510514) 2181,39 грн (дві тисячі сто вісімдесят одна гривня 39 копійок) витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.
В іншій частині Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 у справі № 904/659/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.07.2026

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ