Справа № 420/9514/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, – 

В С Т А Н О В И В:

До суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати п.3.3.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №55 від 03.07.2025 року «Про результати службового розслідування» в частині здійснення відшкодування в сумі 419 900,00 грн з ОСОБА_1 звільненого з військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.07.2025 року командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ №55 «Про результати службового розслідування» відповідно до п.3.3.6 п.3.3 п.3 командиру військової частини НОМЕР_2 наказано організувати та забезпечити відшкодування сум з ОСОБА_1 звільненого з військової служби, у розмірі 419 900,00 грн – за пряму дійсну шкоду, що завдана шляхом втрати майна продовольчої служби, а у разі відмови ОСОБА_1 від добровільного відшкодування – здійснити відшкодування завданої шкоди в судовому порядку.
Між тим, позивач не погоджується з вказаним наказом, оскільки зазначає, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №114 від 19.10.2022 року ОСОБА_1 допущено до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_4 . При цьому, вказаним наказом на ОСОБА_1 покладено обов`язки ТВО командира в/ч НОМЕР_2 - лише в частині права підпису документів зони відповідальності територіальної оборони № НОМЕР_3 .
Отже, відповідальною особою за ведення обліку, поставлення на облік майна є начальник відповідних служб забезпечення, та відповідно ОСОБА_1 ніколи не займав такої посади та відповідно не мав таких обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, оскаржуваний наказ відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 07.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. 
Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи Військову частину НОМЕР_2 та зобов`язано в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 надати докази у справі.
У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про правомірність прийнятого наказу, з огляду на наступне.
Щодо обставин справи зазначено, що у листопаді та грудні 2022 в/ч НОМЕР_4 отримала в якості благодійної допомоги в загальній кількості 7000 пачок цигарок різних марок. При цьому, територіальним управлінням внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Збройних Силу України у вересні – листопаді 2024 року проведено перевірку діяльності військової частини НОМЕР_2 та встановлено відсутність 7000 пачок цигарок на бухгалтерському обліку військової частини НОМЕР_2 , що містить ознаки їх привласнення внаслідок зловживання службовим становищем. Під час проведення аудиту відповідні матеріальні цінності були оцінені, проведені за регістрами бухгалтерського обліку. За результатами аудиту військовій частині НОМЕР_2 рекомендовано за фактом відсутності матеріальних цінностей на загальну суму 419900 грн. провести службове розслідування, за результатами якого встановити місцезнаходження майна, а у випадку його відсутності – прийняти рішення щодо відшкодування збитків з винних осіб (с. 139-140, 171 аудиторського звіту від 10.12.2024 № 527/19/аз).
Службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 16.12.2024 № 882/17, та службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2025 №91, встановлено наявність правопорушення в діях позивача, який, знехтувавши вимогами ст.ст.11,16 і 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 4 і 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (зі змінами), не забезпечив постановку отриманого благодійного майна на облік у військовій частині НОМЕР_2 , що призвело до його неконтрольованої витрати/присвоєння (фактичної відсутності у військовій частині НОМЕР_2 ) та завдало збитків на загальну суму 419900 грн.
Щодо суті спірних правовідносин, відповідач вказує про безпідставність доводів позивача, оскільки притягнення останнього до матеріальної відповідальності здійснено у зв`язку з допущеними з його боку порушеннями в статусі виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 та (в частині) як особи, що прийняла під свою відповідальність матеріальні цінності і не передала їх уповноваженим начальникам служб. Нехтування функціональними обов`язками начальника розвідки не ставилося в провину ОСОБА_1 . 
Враховуючи повноцінне виконання ОСОБА_1 повноважень командира військової частини в пункті її постійної дислокації, здійснення ним усієї організаційно-розпорядчої влади за відповідною посадою стосовно управління майном, впорядкування повсякденної діяльності, віддання доручень керівникам структурних підрозділів, на позивача покладено обов`язки визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Таким чином наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №55 від 03.07.2025 року в частині, що стосується позивача є законним, обґрунтованим, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи подав до суду пояснення, в яких зазначено, що на підставі проведеного службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 наказано командиру в/ч НОМЕР_2 організувати та забезпечити відшкодування суми прямої дійсної шкоди з ОСОБА_2 в розмірі 419 900, 00 грн., що оформлено наказом №55 (з основної діяльності) від 03.07.2025 року.
За результатами проведеного розслідування видано наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 10.01.2025 №24, яким визначено зокрема направити копії матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві, що в подальшому і було реалізовано (вих. №1579/12/465).
Отже, на переконання в/ч НОМЕР_2 наявні докази у матеріалах справи доводять те, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №55 від 03.07.2025 року в частині, що стосується позивача є законним, обґрунтованим, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог
Справа розглянута у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами у справі.
Відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказу командира в/ НОМЕР_5 від 16.12.2024 №882/17 «Про призначення службового розслідування за результатами аудиторської перевірки у в/ч НОМЕР_6 », начальником служби захисту інформації в автоматизованих системах в/ч НОМЕР_2 , проведено службове розслідування за фактом відсутності матеріальних засобів, отриманих у якості благодійної допомоги (сигарок різних марок) на загальну суму 419,9 тис. грн.
Так, службовим розслідуванням встановлено, що згідно акту службового розслідування в/ч НОМЕР_1 , затвердженого 19.06.2025 року слідує, що під час проведення аудиторської перевірки та власного службового розслідування в/ч НОМЕР_2 було виявлено, що у 2022 році Департаментом з питань оборонної роботи та цивільного захисту Вінницької обласної державної адміністрації та ДФТГ №1 Якушинецької територіальної громади передано до в/ч НОМЕР_2 цигарки різних марок, а саме: згідно накладної від 27.12.2022 №247 передано цигарки марок Marshal Pull, UT у кількості 3000 пачок (ціна за одиницю не встановлена, матеріально-відповідальна особа, яка отримувала майно в накладній не зазначена, накладну підписав особисто командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_3 ); згідно акту від 18.11.2022 б/н цигарки марки PALL MALL DEMI AZURE у кількості 3000 пачок (ціна за одиницю не встановлена, матеріальні засоби отримав ТВО командира військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_4 ). Дослідженням меморіальних ордерів та регістрів обліку встановлено, що зазначені матеріальні засоби за бухгалтерським обліком Установи не були оприбутковані.
Службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 16.12.2024 №882/17, та службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.04.2025 №91, встановлено наявність правопорушення в діях Позивача, який, знехтувавши вимогами ст.ст.11,16 і 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 4 і 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, не забезпечив постановку отриманого благодійного майна на облік у в/ч НОМЕР_2 , що призвело до його неконтрольованої витрати/присвоєння (фактичної відсутності у в/ч НОМЕР_2 ) та завдало збитків на загальну суму 419900 грн. Зазначене нехтування своїми обов`язками з боку ОСОБА_1 , його безвідповідальне ставлення до отриманого майна, нагальності оприбуткування, законного і бережного витрачання останнього було підтверджено, зокрема: актом від 18.11.2022; накладною від 27.12.2022 №247; аудиторським звітом від 10.12.2024 № 527/19/аз (с. 171); бухгалтерською довідкою від 01.11.2024 №203; поясненнями самого ОСОБА_1 , поясненнями інших посадових осіб військової частини (яких компетенційно стосувалась подія або які безпосередньо володіли інформацією про неї) – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №55 від 03.07.2025 року, а саме п.п. 3.3.6 наказано командиру в/ч НОМЕР_2 організувати та забезпечити відшкодування сум з ОСОБА_1 , звільненого з військової служби, у розмірі 419 900, 00 грн - за пряму дійсну шкоду, що завдана шляхом втрати майна продовольчої служби, а у разі відмови ОСОБА_1 від добровільного відшкодування здійснити відшкодування завданої шкоди в судовому порядку.
Вважаючи наказ в/ч НОМЕР_1 №55 «Про результати службового розслідування» » в частині здійснення відшкодування з ОСОБА_1 звільненого з військової служби в сумі 419 900,00 грн. протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ).
Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах додержання військової дисципліни (ст.11 Закону України «Про Збройні Сили України»).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).
Згідно абз.2 преамбули Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Статтею 1, 2 Дисциплінарного статут визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Судом встановлено, та не заперечується учасниками справи, що позивач обіймав посаду командира в/ч НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 27 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягуються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).
Загальний порядок проведення службового розслідування визначено розділом ІІІ Порядку 608.
При цьому, у разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни, призначається службове розслідування, за результатами якого, у разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Так, судом під час розгляду справи встановлено, що службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2024 №882/17, та службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2025 №91, встановлено наявність правопорушення в діях Позивача, який, знехтувавши вимогами ст.ст. 11, 16 і 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 4 і 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (зі змінами), не забезпечив постановку отриманого благодійного майна на облік у військовій частині НОМЕР_2 , що призвело до його неконтрольованої витрати/присвоєння (фактичної відсутності у військовій частині НОМЕР_2 ) та завдало збитків на загальну суму 419900 грн.
Відповідно до преамбули Закону України від 3 жовтня 2019 року №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Згідно ч.2 ст.11 Закону №160-ІХ, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Так, оскаржуваним наказом в/ч НОМЕР_1 №55 від 03.07.2025 року наказано командиру в/ч НОМЕР_2 організувати та забезпечити відшкодування сум з ОСОБА_1 , звільненого з військової служби, у розмірі 419 900, 00 грн - за пряму дійсну шкоду, що завдана шляхом втрати майна продовольчої служби, а у разі відмови ОСОБА_1 від добровільного відшкодування здійснити відшкодування завданої шкоди в судовому порядку.
Суд вважає, що оскаржуваним наказом лише наказано командиру в/ч НОМЕР_2 , вжити заходів щодо відшкодування завданих збитків. Цей наказ не є дискреційним, так як прийнятий на виконання імперативної норми Закону №160-ІХ. 
При цьому, позивач та його представник стверджують на безпідставності притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності. Однак, вказаний витяг не містить жодного посилання на прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, не містить встановлення факту нестачі майна, її розміру, причин виникнення.
Витяг із наказу №55 від 03.07.2025 р. стосується виключно військової частини як суб`єкта виконання та містить лише вказівку щодо необхідності організувати і забезпечити відшкодування шкоди. 
Зазначений наказ за своєю правовою природою є проміжним, процедурним та не породжує правових наслідків (не змінює прав, обов`язків чи законних інтересів) для позивача.
Саме рішення, прийняте за результатами службового розслідування, тягне для позивача настання негативних наслідків у вигляді порушення прав, свобод та інтересів. А тому саме таке може бути оскаржене до суду у визначеному законом випадку.
Судом встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів. 
Між тим, як встановлено судом, в/ч НОМЕР_2 у своїх поясненнях посилається на наказ №24 від 10.01.2025 р., яким затверджено результати службового розслідування, зокрема стосовно ОСОБА_1 щодо факту нестачі майна і визначення шкоди, та саме на підставі цього наказу здійснюється стягнення з позивача коштів.
Однак вказаний наказ позивачем не оскаржується, при цьому правомірність таких висновків має бути оцінена судом, у випадку оскарження такого наказу.
Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Враховуючи встановлені обставини, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказу в/ч НОМЕР_1 від 03.07.2025 року №55 «Про результати службового розслідування».
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).
Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати не розподіляються.
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, – 

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправним та скасування п.3.3.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 03.07.2025 року «Про результати службового розслідування» в частині здійснення відшкодування з ОСОБА_1 419 900,00 грн.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.