Справа № 165/435/26
Провадження № 3/165/289/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Нововолинськ 

Нововолинський міський суд Волинсько області у складі:
судді        Рибас А.В.
за участю секретаря судового засідання   Навроцької М.Р. 
особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 
захисника       Масюк Г.С. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення адреса: АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 582035, складеного 03.02.2026 року інспектором відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції Гаврилюком М.В., 03.02.2026 року о 11 год. 40 хв. гр. ОСОБА_2 у м. Нововолинськ по вул. Володимира Вернадського (Мічуріна) керував транспортним засобом Опель Астра з державним номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у інкримінованому правопорушенні, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Повідомив, що дійсно в лютому 2026 року він перевіряв роботу двигуна автомобіля, для чого сів за кермо автомобіля опель та зробив коло поблизу гаражів. Був зупинений працівниками поліції, які після перевірки його документів, з`ясували, що він був позбавлений права керування транспортними засобами, та повідомили йому, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП та про суму штрафу і порядок його сплати. Подальше спілкування відбувалося саме щодо цього правопорушення, проте у подальшому працівник поліції повідомив йому, що у зв`язку з тим, що він раніше притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, йому необхідно пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі та запитав чи згоден він на це, на що він запитав «для чого ?». Працівник поліції не надав будь-яких пояснень, одразу сказав, що це відмова від проходження огляду. Про те, що відносно нього буде складено ще й протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП йому не повідомили та під час досить тривалого спілкування ніхто не повідомляв йому, про виявлення в нього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, працівники поліції його обличчя та очі не оглядали, направлення на проходження медичного огляду вручили тільки після складання протоколу. Також вказав, що запис з бодікамер поліцейських переривався на приблизно пів години. Події, які відбувалися упродовж цього проміжку часу, не зафіксовані на відео, працівники поліції спонукали його до «вирішення питання», а після того, як він не виявив бажання та відмовився вирішувати проблему незаконним шляхом, перейшли до складання документів відносно нього. Крім того вказав, що в подальшому за власною ініціативою звернувся до медичної установи та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, здав відповідні біологічні зразки для дослідження та в нього не виявлено ознак наркотичного сп`яніння та залишків наркотичних речовин. Вважав дії працівників поліцї незаконними. 
Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Масюк Г.С. зазначила, що при складанні протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівники поліції допустили порушення вимог діючого законодавства, оскільки фактично не зупиняли транспортний засіб під керуванням особи, підстави для зупинки транспортного засобу були відсутні; допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, оскільки огляд особи проведений з порушенням визначеного законом порядку, у працівників поліції не було підстав вважати, що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння, та останньому не повідомлялося про виявлення в нього будь-яких ознак сп`яніння; підставою для пропозиції пройти медичний огляд була не наявність об`єктивно зафіксованих ознак сп`яніння, а інформація про попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, вимога про проходження медичного огляду була необгрунтованою, а відтак складання протоколу є безпідставним. ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від проходження медичного огляду, а лише поставив уточнююче запитання щодо підстав такої пропозиції. Натомість працівник поліції жодних роз`яснень не надав, не повідомив про наявність ознак сп`яніння та не пояснив, що саме пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, трактував уточнююче запитання особи, як відмову, зробивши передчасний та необгрунтований висновок про відмову від проходження огляду, хоча особа не висловила чітко та однозначно таку відмову. В порушення вимог законодавства направлення на проходження медичного огляду було вручено особі разом з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення процедури огляду та призводить до визнання її недійсною. Також, представник особи, зазначила, що протокол про адміністративне правопрушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки суть правопорушення не відповідає фактичним обставинам та в протоколі не зазначено, що правопорушення є повторним, не вказано даних про попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, а також не конкретизовано ознаки повторності, як кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка інкримінована особі. 
Посилаючись на вищевказані обставини та обставини, які викладені нею у письмовому клопотанні, що надіслане на адресу суду, а також на те, що суд не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, оскільки цим самим він виходить за межі своєї компетенції, представник особи просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, та заслухавши пояснення учасників справи, зокрема, свідка – лікаря КНП «Нововолинська ЦМЛ» ОСОБА_3 , суд прийшов до наступних висновків.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положення частини 1 статті 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В свою чергу, частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення вбачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
При цьому суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна ґрунтуватися на первинних доказах.
Так, із матеріалів справи вбачається, що у пункті 8 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 582035 від 03.02.2026 року зазначено, що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 130 КУпАП, однак, в свою чергу, даний протокол не містить жодної інформації про повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, протокол не містить посилання і на судове рішення, на підставі якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Із частини 6 статті 266 КУпАП випливає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно пункту 3 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Згідно п. 2 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 582035, складеного 03.02.2026 року, вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; зіниці, що не реагують на світло. В свою чергу, у направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2026 року, долученому до матеріалів справи, зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Натомість, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, долучених до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції жодного разу не повідомляли ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак сп`яніння, що свідчить про їх фактичну відсутність, та не повідомляли останнього про який саме стан сп`яніння йде мова – алкогольний чи наркотичний. На відеозаписі зафіксовано, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння висунута особі поліцейським виключно у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП раніше.
При цьому суд зазначає, що описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними та вигаданими, як в даному випадку, так як на переконання суду, поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відео не вказують на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного чи іншого сп`яніння у момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, а працівники поліції склали протокол за відсутності будь-яких ознак сп`яніння (мовна здатність не порушена, міміка звичайна, поведінка водія повністю відповідала обстановці) та без належного повідомлення особі про виявлення ними будь-яких ознак сп`яніння (алкогольного чи наркотичного).
З метою підтвердження своєї позиції та спростування безпідставних припущень працівників поліції ОСОБА_1 06.02.2026 року самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов токсикологічне дослідження на наявність в організмі наркотичних речовин. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста 5/1в від 19.02.2026 року, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.
Допитаний у судовому засіданні свідок – лікар КНП «Нововолинська ЦМЛ» ОСОБА_3 повідомив, що станом на день проходження огляду (06.02.2026 року) ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння; висновок було зроблено на підставі лабораторного дослідження зразків біологічних рідин, які останній здав добровільно. Відповідаючи на питання представника особи, свідок повідомив, що офіційних показників, скільки наркотичні речовини можуть зберігатися у сечі, немає, але якби ОСОБА_1 03.02.2026 року був у стані наркотичного сп`яніння, то станом на 06.02.2026 року аналіз обов`язково показав би наявність наркотичних речовин, оскільки у сечі наркотичні речовини зберігаються упродовж періоду часу від тижня до місяця, залежно від виду наркотичних речовин та періодичності їх вживання. 
Згідно положень ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатом, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).
При дослідженні долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції, звертаючись до ОСОБА_1 дослівно зазначив: «так як ви попередньо притягувалися по 130, пропоную проїхати в лікарню». Із вказаного випливає, що підставою для пропозиції пройти медичний огляд була не наявність об`єктивно зафіксованих ознак сп`яніння, а інформація про попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що після пропозиції працівника поліції проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише поставив уточнююче запитання щодо підстав такої пропозиції. Натомість працівник поліції, не надавши роз`яснень щодо причин направлення до медичного закладу, не повідомивши про наявність ознак сп`яніння та яке саме сп`яніння інкримінується ОСОБА_1 , трактував уточнююче запитання особи як відмову та одразу зазначив «значить відмовляєтесь» та почав процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 разом із пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння не вручалось, а з відеозапису вбачається, що направлення працівник поліції виписував та вручав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності фактично після складення протоколу про адміністративне правопорушення 
Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відтак, з матеріалів даної справи не вбачається дій ОСОБА_1 стосовно відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.
Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулюється Інструкцією про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом Міністерства внутрішних справ України 18.12.2018 року № 1026.
Відповідно до правил, визначених п. 5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.
Як об`єктивно вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася небезперервно, поліцейські в добровільному порядку припиняли та відновлювали відеозйомку, внаслідок чого певні дії поліцейських та поведінка ОСОБА_1 на відеозаписах не зафіксовані.
Відеозапис доданий до протоколу поліцейським, зроблений з порушенням Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки фіксація проводилася небезперервно. Необхідною умовою для подальшого використання наданого відеозапису, як доказу, є його інформативність та якість запису. Під інформативністю відеозапису слід розуміти наявність на ньому зафіксованих передумов виникнення та самого механізму певної події. Вкрай доречним є і відображення на відеозаписі синхронізованого часу із загальнодержавним часом (Київським часом), зазначенням точної дати. Якість відеозапису виражається у високій роздільній здатності отриманого відеозображення, а також у частоті кадрів (чистота кадрів в секунду), що забезпечує найбільш чітку фіксацію деталей об`єктів, що знаходяться в статиці та динаміці.
Відеозапис наданий співробітниками поліції, не надає змоги об`єктивно надати оцінку подіям 03.02.2026 року через те, що поліцейськими надані «нарізки» відеозапису, які не надають змоги у повній мірі відобразити картину подій, а повний запис з нагрудної камери працівників поліції надано не було. Відеозапис є не повним, він в повній мірі не відображає весь хід складання протоколу.
Згідно з роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Підсумовуючи викладене, враховуючи наявні докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 582035 від 03.02.2026 року не підтверджені достатніми, вагомими та беззаперечними доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, –

ухвалив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її винесення, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя           Алла РИБАС