ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/24508/21
провадження № 1-кп/753/366/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя      ОСОБА_1 , 
секретарі судового засідання     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження: 
прокурори        ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисник        ОСОБА_10 ,
обвинувачений       ОСОБА_11 ,

у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 12021100020002997 від 13.10.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина Молдови, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , який є особою з інвалідністю II групи, учасника бойових дій,
військовослужбовця контрактної служби Збройних Сил України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

І. Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 01 грудня 2021 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 12021100020002997 від 13.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року судове провадження у кримінальному провадженні № 12021100020002997 від 13.10.2021 було зупинене на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України у зв`язку із проходженням ОСОБА_11 військової служби в лавах ЗСУ.

Після цього, 18 листопада 2025 року, кримінальне провадження № 12021100020002997 від 13.10.2021 було відновлено у зв`язку з можливістю участі обвинуваченого ОСОБА_11 у судовому розгляді.

Судом були дослідженні письмові матеріали, допитано свідка та обвинуваченого, а також проведено судові дебати.

Цим вироком, ухваленим 26 травня 2026 року, суд підсумовує результати судового розгляду стосовно ОСОБА_11 

ІІ. Формулювання обвинувачення, яке пред?явлене ОСОБА_11 та визнане судом недоведеним 

ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що у невстановлений органом досудового розслідування день та час, домовився із невстановленою органом досудового розслідування особою щодо незаконного придбання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, який перемістив за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. 

Надалі, 11.10.2021, у період часу з 21:18 до 22:38 год., за адресою проживання ОСОБА_11 , а саме: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, під час якого, за участю понятих та ОСОБА_11 , у кімнаті мешкання останнього було вилучено 3 прозорих поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору та у ході особистого обшуку ОСОБА_11 у кишені штанів, в які був вдягнутий, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з рослинною речовиною зеленого кольору, які містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, загальною масою 176,5 г, який ОСОБА_11 , незаконно придбав та зберігав, з метою збуту.

Таким чином, за обставинами наведеного обвинувачення,  ОСОБА_11 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ІІІ. Позиції сторін у судових дебатах

3.1 Прокурор у судових дебатах вважав, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, серед яких протокол обшуку, висновки експертів, а також результатами слідчого експерименту. Просив визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна. 

3.2 Захисник ОСОБА_10 виступаючи у судових дебатах вказував на відсутність у матеріалах кримінального провадження належних і допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_11 у вчиненні збуту наркотичних засобів поза розумним сумнівом. Захисник послідовно наполягав на недопустимості слідчого експерименту, оскільки під виглядом такої слідчої дії було проведено допит ОСОБА_11 без участі захисника, незважаючи на ту обставину, що останній є іноземним громадянином та не досконало володіє українською мовою. Сторона захисту загалом доводила, що більша частина вилученої речовини не належала ОСОБА_11 , а кількість канабісу, який дійсно належав йому, не досягає межі кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим просила ухвалити виправдувальний вирок.

3.3 Обвинувачений ОСОБА_11 у своїй промові зазначив, що ніколи не займався збутом наркотичних засобів, а обставини проведення з ним слідчого експерименту назвав наслідком своєї необдуманої співпраці зі слідством, на яку погодився після довгих вмовлянь. Підтримав позицію свого захисника щодо остаточної позиції у цьому кримінальному провадженні.

ІV. Показання допитаних осіб

4.1 Показання обвинуваченого ОСОБА_11 . 

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що визнає зберігання канабісу у трьох маленьких пакетиках, вилучених у нього з кишені та сумки, однак категорично заперечив зберігання та придбання 170-грамового пакета канабісу, у тому числі з метою збуту.

На запитання прокурора показав, що вживає канабіс уже тривалий час, вживав його і на момент затримання. За періодичністю міг вживати один раз на тиждень, оскільки лікарі рекомендували йому це для усунення болю, на який страждає через поранення. Зазвичай замовляв через телеграм-канали за допомогою бота по 2 грами, яких вистачало на вказаний ним період. 

Щодо обставин проведення слідчого експерименту пояснив, що визнав інкриміновані йому обставини за домовленістю зі слідством, однак наголосив, що фізичного тиску на нього не чинилось. Зазначив, що слідчий сказав йому взяти на себе вказані обставини, що він і зробив під час проведення слідчої дії біля станції метро Червоний хутір. Пояснив, що вони зі слідчим та ще одним працівником поліції втрьох прибули на вказане місце та шукали локацію, де можна було б формально відтворити обставини придбання канабісу. Також вказав, що повідомлені ним під час слідчого експерименту обставини були вигадані спільно зі слідчим перед проведенням цієї слідчої дії. Пояснив, що слідчий повідомив йому, якщо у разі невизнання вини щодо великого пакета канабісу до нього буде застосовано тримання під вартою, а у разі погодження більш м`який запобіжний захід, що в подальшому і мало місце.

В аспекті проведення обшуку пояснив, що проживав в орендованій квартирі разом з ОСОБА_12 . Він проживав у своїй кімнаті, а ОСОБА_13 в іншій, однак доступ до його кімнати мала також і ОСОБА_14 . Великий пакет канабісу був вилучений із тумбочки у його кімнаті, однак яким чином він туди потрапив йому дотепер невідомо. Пояснив, що у день проведення обшуку ввечері повернувся до помешкання після роботи, при цьому ОСОБА_13 вдома не було. Приблизно через 30 хвилин вона повернулася разом із працівниками поліції, після чого їх обох вивели з квартири, де вони перебували близько трьох годин. Згодом він разом із працівниками поліції та понятими піднявся до квартири. При цьому стверджував, що ще до початку обшуку працівники поліції перебували у квартирі та пересувалися у ній. Саме тому він перебував у шоковому стані, коли працівники поліції виявили у його тумбочці вказаний пакет. 

На запитання, чому перед початком обшуку він заперечив наявність у себе будь-яких наркотичних засобів, хоча у подальшому у його особистих речах були виявлені маленькі пакетики, які він визнає своїми, пояснив, що просто забув про них. Ствердив, що працівники поліції могли підкласти йому великий пакет після виявлення аналогічних речовин у кімнаті ОСОБА_13 з метою покращення показників роботи поліції.

На запитання головуючого судді пояснив, що ОСОБА_15 самостійно проживала в орендованій квартирі та запропонувала йому винайняти одну з кімнат, на що він погодився. Йому не було відомо про те, що вона вживала наркотичні засоби чи психотропні речовини. Зазначив, що правова кваліфікація його дій не змінювалася з дня затримання, однак він повірив слідству, що у суді все буде добре і йому призначать покарання з випробуванням.

4.2 Показання свідка ОСОБА_16 (понятого)

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що погано пригадує обставини проведення обшуку через значний проміжок часу, який минув із дня проведення цієї слідчої дії. На запитання сторін вказав, що обшук проводився у кількох кімнатах, де були виявлені марихуана, коробки та поштові пакети для відправлення. Наскільки йому відомо, зазначені речі належали ОСОБА_17 .

На запитання захисника щодо того, чи пам`ятає він обставини вилучення речовини у ОСОБА_11 , свідок вказав, що пригадує лише факт вилучення речовини в одній із кімнат разом із коробкою.

V. Документи, речові докази, висновки експертиз

5.1 Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 120211100020002997 від 13 жовтня 2021 року про внесення відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

5.2 Постанова начальника СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 13 жовтня 2021 року про створення групи слідчих у кримінальному провадженні № 120211100020002997 від 13.10.2021.

5.3 Постанова заступника керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 13 жовтня 2021 року про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 120211100020002997 від 13.10.2021.

5.4 Рапорт старшого оперуповноваженого УБН у м. Києві ДБН НПУ ОСОБА_18 , у якому йдеться про те, що після затримання ОСОБА_19 у порядку ст. 208 КПК України працівниками поліції було проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено ОСОБА_11 , а під час його особистого обшуку пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору. Також у рапорті зазначено про виявлення у цій квартирі значної кількості речовин рослинного та порошкоподібного походження, електронних ваг та фасувальних пакетів.

5.5 Постанова прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 12 жовтня 2021 року про об`єднанння матеріалів кримінальних проваджень № 12021100020002975 від 11.10.2021 та № 12021100020002994 від 12.10.2021, розпочатих за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в одне провадження з присвоєнням єдиного номера № 12021100020002975. 

5.6 Постанова прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 13 жовтня 2021 року, якою матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120211100020002975 стосовно ОСОБА_19 були виділені в окреме провадження.

5.7 Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 120211100020002975 від 11 жовтня 2021 року про відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом затримання ОСОБА_19 за підозрою у зберіганні наркотичного засобу канабісу з метою збуту.

5.8 Постанова начальника слідчого відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 12 жовтня 2021 року про створення групи слідчих у кримінальному провадженні № 120211100020002990 від 11.10.2021.

5.9 Постановою заступника керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 12 жовтня 2021 року про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 120211100020002990 від 11.10.2021.

5.10 Рапорт старшого оперуповноваженого УБН у м. Києві ДБН НПУ ОСОБА_20 зафіксовано, що 11 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1, була виявлена ОСОБА_19 , у якої в дорожній сумці знаходились картонні коробки з логотипом «Нова пошта» із пакетами, що містили порошкоподібну речовину білого кольору та речовину рослинного походження зеленого кольору. 

5.11 Рапорт старшого оперуповноваженого УБН у м. Києві ДБН НПУ ОСОБА_20 , яким підтверджується, що 11 жовтня 2021 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено поліетиленові пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

5.12 Протокол затримання від 11 жовтня 2021 року, яким зафіксовано затримання ОСОБА_19 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. У протоколі зазначено, що підставою затримання стало виявлення у неї наркотичних засобів та психотропних речовин за адресою: АДРЕСА_1. 

5.13 Заява ОСОБА_19 від 11 жовтня 2021 року про надання нею добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вона спільно проживала з ОСОБА_11 . У заяві ОСОБА_19 зазначила, що зберігала наркотичні засоби та психотропні речовини.

5.14 Договір оренди квартири від 23 березня 2021 року, яким підтверджується, що ОСОБА_19 орендувала квартиру у ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 . 

5.15 Заява ОСОБА_11 від 11 жовтня 2021 року про надання ним добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав спільно з ОСОБА_19 

5.16 Протокол обшуку від 11 жовтня 2021 року, яким зафіксовано проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У протоколі зазначено про проведення особистого обшуку ОСОБА_11 , під час якого у кишені його штанів було виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору, а також про виявлення у квартирі інших речовин, зовні схожих на наркотичні засоби, мобільних телефонів, електронних ваг, фасувальних пакетів та інших предметів. 

5.17 Ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року, якою надано дозвіл слідчому СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 

5.18 Протокол затримання ОСОБА_11 від 11 жовтня 2021 року, яким зафіксовано проведення особистого обшуку в порядку ст. 208 КПК України, під час якого у кишені його штанів було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору.

5.19 Висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-21/49231-НЗПРАП від 12 жовтня 2021 року, яким встановлено, що надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Згідно з висновком маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 1,2 г та 2,6 г, а загальна маса - 3,8 г.

5.20 Постанова слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 12 жовтня 2021 року, якою вилучений під час обшуку особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 1,2 г та 2,6 г, загальною масою 3,8 г, визнано речовим доказом та передано до камери схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

5.21 Квитанція № 002830 про прийняття на зберігання вилученого у межах кримінального провадження № 12021100020002975 наркотичного засобу - канабісу, масою 3,8 г, який упаковано до спеціального пакета № 5327088.

5.22 Висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 16 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/50221-НЗПРАП, яким встановлено, що надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом. Згідно з висновком експерта, маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 0,8 г та 171,9 г, а загальна маса - 172,7 г.

5.23 Постанова слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 від 18 листопада 2021 року, якою канабіс загальною масою 172,7 г, визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

5.24 Квитанція № 0002244 про прийняття на зберігання вилученого у межах кримінального провадження № 12021100020002997 наркотичного засобу канабісу, масою 172,7 г, який поміщеного до пакета № EXP0464480.

5.25 Довідка про звільнення № 14607, відповідно до якої ОСОБА_11 , відбував покарання у місцях позбавлення волі та 04 листопада 2019 року був звільнений з ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» після відбуття покарання, призначеного вироком суду.

5.26 Лист слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яким витребувано інформацію щодо перебування ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра. Відповіддю психоневрологічного закладу підтверджується, що ОСОБА_11 під наглядом лікаря-психіатра у відповідному медичному закладі не перебуває.

5.27 Довідка Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 04 листопада 2021 року № 453655 про те, що ОСОБА_11 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

5.28 Протокол проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_23 . Під час якого ОСОБА_11 повідомив про обставини придбання наркотичного засобу, а також продемонстрував місце його виявлення. 

VI. Мотиви, із яких виходив суд при ухваленні рішення

6.1 Щодо оцінки доказів у цьому кримінальному провадженні

6.1.1 Конституція України закріплює презумпцію невинуватості особи, яка передбачає, що вина обвинуваченої особи має бути доведена в суді поза розумним сумнівом, та не може ґрунтуватись на припущеннях (стаття 62). 

Презумпція невинуватості є однією із засад кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

У частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Додержання презумпції невинуватості вимагає, зокрема, аби: (1) члени суду, виконуючи свої функції, не відштовхувались від наперед ствердженого уявлення, що підсудний скоїв діяння, у якому його обвинувачують; (2) тягар доведення був покладений на сторону обвинувачення, а (3) будь-які сумніви тлумачились на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.  Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Належним є доказ, який прямо чи не прямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 85 КПК України).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст. 86 КПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні (ст. 94 КПК України).

Оцінка доказів за внутрішнім переконанням віддзеркалює незалежність суду у здійсненні процесуальних функцій, оскільки за своїм змістом є впевненістю в тому, що судом надано правильну оцінку процесуальним джерелам доказів, засобам доказування і встановленим фактам, і що ухвалений із дотриманням правил ст. 94 КПК України висновок щодо питань, які поставлені перед судом в кримінальному провадженні його учасниками, є правильним в контексті стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості (невинуватості) особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

6.1.2 ОСОБА_11 постав перед судом за обвинуваченням у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту з кримінально-правовою кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 307 КК України

6.1.3 На підтвердження висунутого обвинувачення сторона обвинувачення надала суду протокол обшуку, під час проведення якого у ОСОБА_11 були вилучені речовини, які відповідно до висновків експертів є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 176,5 г. 

З урахуванням маси вилученої речовини, а також обставин проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , сторона обвинувачення вважала, що зазначені документи підтверджують вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

6.1.4 Натомість обвинувачений ОСОБА_11 із самого початку судового розгляду заперечував як обставини збуту наркотичного засобу загалом, так і належність йому більшої частини вилученого.

6.1.5 Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 КПК України, відповідно до яких суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, вважає за необхідне розпочати оцінку доказів з обставин проведення обшуку, надалі перейти до слідчого експерименту, а показанням обвинуваченого у свою чергу надати оцінку у взаємозв`язку з кожним процесуальним джерелом доказів, наданим стороною обвинувачення.

6.2 Обставини проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 

6.2.1 Із матеріалів, долучених прокурором, вбачається, що 11 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено невідкладний обшук, який у подальшому 12 жовтня 2021 року був так би мовити легалізований ухвалою слідчого судді. 

6.2.2 Як встановлено судом, у вказаній двокімнатній орендованій квартирі проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_24 , матеріали стосовно якої під час досудового розслідування були виділені в окреме кримінальне провадження та яка станом на день ухвалення цього вироку перебуває у розшуку на підставі ухвали суду.

Відповідно до договору оренди від 23 березня 2021 року орендарем вказаної квартири виступала ОСОБА_24 

6.2.3 Так, зі змісту відеозапису проведення обшуку вбачається, що перед входом до квартири ОСОБА_11 пояснив, що проживав у своїй кімнаті, тоді як ОСОБА_24 (яка під час проведення обшуку була відсутня) в іншій, при цьому кожен із них мав можливість безперешкодного доступу до кімнати один одного (07:50-08:25 відеозапису файлу 00005).

Під час проведення обшуку у кімнаті ОСОБА_24 були виявлені, окрім іншого, пластмасовий бокс із канабісом, два великі пакети з аналогічною речовиною, два великі пластмасові бокси з порошкоподібною речовиною, кілька сотень пігулок різного кольору, електронні ваги, ложки, а також пакети Нової пошти (10:20-17:10 відеозапису файлу 00005).

Під час проведення обшуку в іншій кімнаті, де проживав ОСОБА_11 , були виявлені чорнові записи, на які працівники поліції активно звертали увагу, а на позначці часу 19:20 у комоді було виявлено один великий пакет, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/50221-НЗПРАП від 16 листопада 2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною масою 171,9 г.

На фрагменті відеозапису з позначкою часу 19:25 ОСОБА_11 категорично заперечував належність йому вказаного пакета та запропонував зняти з нього відбитки пальців.

Надалі, на позначці часу 20:20, у кімнаті були вилучені чорнові записи та мобільні телефони.

На відеозаписі з позначками часу 21:45 та 21:55 із дорожньої сумки ОСОБА_11 було вилучено канабіс, який останній визнав таким, що належить йому для власного вживання, та який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/49231-НЗПРАП є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою 3,8 г.

Надалі також під час особистого обшуку у кишені ОСОБА_11 був вилучений ще один маленький пакет із речовиною, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/50221-НЗПРАП від 16 листопада 2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною масою 0,8 г.

Інших речей, які б мали значення для кримінального провадження, під час обшуку вилучено не було.

6.2.4 Отже, зі змісту вказаного відеозапису обшуку вбачається, що у кімнаті іншої фігурантки виділеного кримінального провадження ОСОБА_24 , було вилучено значну кількість наркотичних засобів та психотропних речовин різного виду, які не є предметом цього кримінального провадження.

Водночас у кімнаті ОСОБА_11 було вилучено один великий пакет із канабісом, загальною масою 171,9 г, належність якого останній категорично заперечив, а також три маленькі пакети із канабісом, загальною масою 4,6 г, вилучені з його дорожньої сумки та кишені, належність яких він визнав та пояснив їх зберігання власним вживанням.

Також зі змісту відеозапису видно, що під час проведення обшуку ОСОБА_11 одразу та категорично заперечував належність йому великого пакета з канабісом, наполегливо звертаючи увагу працівників поліції на обставини виявлення вказаної речовини саме у його комоді.

6.2.5 Під час свого допиту у судовому засіданні обвинувачений продовжив дотримуватися аналогічної позиції та наполягав на тому, що виявлений у комоді пакет йому не належить. 
При цьому він стверджував, що перед початком проведення обшуку працівники поліції прибули до квартири разом із ОСОБА_24 , після чого вивели їх обох із помешкання, до якого вони повернулися лише через більш ніж три години.

6.2.6 Так, суд бере до уваги протокол затримання ОСОБА_24 , зі змісту якого вбачається, що її затримання відбулося 11 жовтня 2021 року, о 17 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас відповідно до протоколу обшуку проведення обшуку у квартирі № 57 за цією ж адресою розпочалося о 21 год. 18 хв.

Наведене узгоджується з показаннями обвинуваченого про те, що після прибуття працівників поліції його разом із ОСОБА_24 вивели з квартири, а до помешкання вони повернулися лише через приблизно чотири години.

При цьому матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо того, хто саме перебував у квартирі у вказаний проміжок часу, які процесуальні дії проводились до початку обшуку, а також найголовніше, з яких причин виникла необхідність обмеження доступу користувачів до квартири ще до початку проведення слідчої дії на такий тривалий час.

6.2.7 Суд також враховує, що ОСОБА_11 як безпосередньо під час проведення обшуку, так і надалі під час судового розгляду послідовно та категорично заперечував належність йому великого пакета з канабісом, наполягав на проведенні перевірки слідів рук на пакеті, а також звертав увагу працівників поліції на обставини виявлення великого пакету саме у його кімнаті.

Тому, далі суду належить з`ясувати, чи дійсно вилучений пакет із канабісом, загальною масою 171,9 г, належав саме ОСОБА_11 

6.3 Обставини проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2021 року.

6.3.1 Як вбачається зі змісту протоколу та відеозапису вказаної слідчої дії, слідчий експеримент проводився у м. Києві на вул. Старобориспільській, у лісовій місцевості, за участю слідчого ОСОБА_22 , оператора та на той час підозрюваного ОСОБА_11 . 

Під час перегляду відеозапису встановлено, що на позначці часу 01:15 слідчий ОСОБА_22 попросив ОСОБА_11 розповісти про обставини збуту наркотичного засобу. І коли ОСОБА_11 почав повідомляти про те, що невідома йому особа, яку він раніше ніколи не бачив, звернулася до нього з проханням переслати речовину, слідчий одразу перебив його та попросив викладати обставини у іншій послідовності, уточнивши, щоб він розпочав саме з обставин замовлення речовини.

Надалі ОСОБА_11 у формі вільної розповіді повідомив, яким чином, у кого та з якою метою він нібито замовив пакет із канабісом. Після завершення вільної розповіді слідчий попросив його показати місце, де саме він забрав пакет, після чого ОСОБА_11 вказав ділянку місцевості, де знаходився пакет із речовиною, який у подальшому він переніс до місця свого проживання та поклав у тумбочку.

Після постановки слідчим та оператором ще кількох уточнюючих запитань у лісовій місцевості ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_24 не має жодного відношення до вилученого у нього пакета, після чого проведення слідчого експерименту було завершено.

6.3.2 Під час судового розгляду ОСОБА_11 відмежувався від обставин проведення з ним слідчого експерименту та наполягав на тому, що погодився визнати інкриміновані йому обставини за домовленістю зі слідчим, який натомість пообіцяв ініціювати питання про обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Як пояснив обвинувачений, саме це і мало місце у подальшому, коли слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього домашнього арешту.

6.3.3 Захисник ОСОБА_10 просив визнати вказаний слідчий експеримент недопустимим доказом, оскільки при проведенні цієї слідчої дії мало місце проведення допиту з отриманням викривальних показань від іноземця з порушенням права на захист без участі захисника та понятих.

6.3.4 Прокурор, своєю чергою, апелював, що під час досудового розслідування ОСОБА_11 не висловлював жодних заперечень чи скарг щодо порушення його права на захист, не звертався до Державного бюро розслідувань із заявами про здійснення щодо нього тиску, не відмовлявся від надання показань та не скористався своїм правом зберігати мовчання. На переконання прокурора, подальша відмова ОСОБА_11 від підтримання раніше наданих показань після направлення обвинувального акта до суду вказує виключно про зміну стратегії захисту.

6.3.5 Згідно з висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17), метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту, на відміну від допиту, окрім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного, свідка в проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого, свідка відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням установленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 95 КПК України, де визначено сутнісні ознаки показань, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, якщо їх надано під час допиту. 

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення.

Такий висновок зроблено з тієї підстави, що як з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання обвинуваченого та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України.

6.3.6 Повертаючись до питання відповідності слідчого експерименту вимогам ст. 240 КПК України, суд звертає увагу на обставини його проведення у лісовій місцевості на вул. Старобориспільській у м. Києві. 

Як видно з відеозапису цієї слідчої дії, під час надання пояснень ОСОБА_11 неодноразово перебивався слідчим ОСОБА_22 (зокрема на позначках часу 01:25, 01:29, 02:30), який певною мірою спрямовував розповідь у потрібному напрямку та уточнював послідовність викладення обставин.

Так, ОСОБА_11 , викладаючи вільну розповідь вказав, що познайомився через телеграм-канал із невідомою йому особою, яка нібито попросила його знайти канабіс. Надалі, як розповів ОСОБА_11 , він через інший телеграм-канал шляхом спілкування вже з другою особою знайшов відповідну речовину, після чого передав реквізити для її оплати першій особі, з якою познайомився у месенджері, однак суми переказу він не знав. Далі, як пояснив ОСОБА_11 , ця перша особа попросила його забрати канабіс та переслати їй.

Водночас ще до того, як ОСОБА_11 повідомив, куди саме йому нібито необхідно було переслати речовину, слідчий самостійно запропонував показати місце, де останній мав її виявити. Після цього ОСОБА_11 , відповідаючи на запитання слідчого, показав місце, де знаходився схований пакет, геолокацію якого йому попередньо надіслали на телефон. При цьому на запитання слідчого щодо того, що саме містилося у пакеті, ОСОБА_11 навіть не зміг чітко пояснити, яку саме речовину він там виявив, зазначивши лише, що надалі переніс її до своєї кімнати та поклав у тумбочку.

Надалі, за розповіддю ОСОБА_11 , вказану речовину він мав безоплатно переслати першій особі, з якою познайомився через телеграм, при цьому жодної винагороди за такі дії йому не пропонувалося.

6.3.7 Отже, зі змісту цієї нетривалої п`яти хвилинної слідчої дії вбачається, що переважна частина спілкування між слідчим та ОСОБА_11 відбувалася у формі постановки уточнюючих та навідних запитань, характерних саме для допиту, а не для перевірки обставин шляхом їх відтворення, як це передбачено ст. 240 КПК України.

При цьому сторона обвинувачення не змогла пояснити суду, які саме обставини були встановлені під час проведення вказаного слідчого експерименту та яким чином вони були підтверджені. 

6.3.8 Суд не може залишити без уваги внутрішню нелогічність та абсурдність повідомлених ОСОБА_11 під час слідчого експерименту обставин, адже за змістом наданих ним пояснень, він, не будучи знайомим із відповідними особами, нібито на прохання невідомої йому особи через один телеграм-канал самостійно знайшов іншу особу для придбання канабісу, передав від однієї особи для іншої реквізити для оплати, після чого безоплатно погодився забрати наркотичний засіб, перенести його до свого місця проживання та у подальшому переслати особі, з якою раніше не був знайомий.

При цьому будь-яких даних щодо мотивів такої співпраці, домовленостей про отримання винагороди, попередніх відносин між вказаними особами чи інших будь-яких обставин, які б надавали повідомленій версії здоровий глузд, матеріали кримінального провадження не містять.

Отож, наведене додатково ставить під сумнів повідомлені під час слідчого експерименту обставини.

6.3.9 Більше того, навіть у фактичних обставинах, викладених в обвинувальному акті (не кажучи вже про висунуте обвинувачення), відсутня будь-яка згадка про місце виявлення ОСОБА_11 речовини за вул. Старобориспільській у м. Києві, яку він нібито у подальшому переніс до місця свого проживання. 

6.3.10 Суд також звертає увагу, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається жодного підтвердження повідомлених ОСОБА_11 відомостей про контакти з двома особами, які нібито просили його замовити та переслати наркотичний засіб. 

При цьому примітним є те, що під час обшуку працівники поліції вилучили у ОСОБА_11 кілька мобільних телефонів та чорнові записи, на які активно звертали увагу під час проведення слідчої дії. 

Однак у подальшому жодних протоколів огляду вказаних речей складено не було, їх зміст не досліджувався, а самі предмети не визнавалися речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Наведене, на переконання суду, вказує про те, що повідомлені ОСОБА_11 під час слідчого експерименту обставини залишилися непідтвердженими будь-якими іншими доказами, а тому, з урахуванням показань обвинуваченого в суді про те, що вказана версія була попередньо узгоджена зі слідчим до проведення цієї слідчої дії, такі доводи не виглядають явно необґрунтованими.

За своїм змістом вказана слідча дія більше нагадувала допит із наданням викривальних показань щодо обставин, які не були підтверджені жодними даними, окрім самих пояснень ОСОБА_11 , а не перевірку та уточнення обставин кримінального правопорушення шляхом їх відтворення, як це передбачено положеннями ст. 240 КПК України.

6.3.11 Однак питання дотримання вимог ст. 240 КПК України не є єдиним аспектом, який підлягає аналізу у цій частині вироку, оскільки суд уже дійшов висновку, що загалом під виглядом слідчого експерименту було проведено допит підозрюваного з отриманням від нього викривальних показань щодо вчинення тяжкого злочину.

6.3.12 Суд враховує правові позиції не лише Верховного Суду, а й практику Європейського суду з прав людини щодо дотримання права особи на захист та недопустимості отримання викривальних показань поза процесуальними гарантіями.

З практики ЄСПЛ щодо використання як доказу в кримінальному провадженні результатів слідчого експерименту (або відтворення обстановки та обставин події) вбачається, що ЄСПЛ підкреслює необхідність застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості процедури отримання доказів, у тому числі й гарантій дотримання прав особи, яка під час такої слідчої дії дає показання (в широкому змісті цього поняття). Широкій підхід щодо розуміння поняття «показання» покладений у підґрунтя правових позицій ЄСПЛ, який розглядає це поняття як будь-які відомості, що були надані особою та на які повинні поширюватися гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. 

У своїх рішеннях ЄСПЛ акцентує свою увагу на справедливості судового розгляду в цілому, критеріями чого є належна реалізація права підозрюваного на мовчання, права на захист, належне розслідування тверджень про те, що визнавальні показання отримано у незаконний спосіб (справа «Яременко проти України» (№ 2), заява № 66338/09, рішення від 30 квітня 2015 року, § 65, 66), де ЄСПЛ повторив свої головні висновки з рішення у справі «Яременко проти України» (заява № 32092/02, рішення від 12 червня 2008 року, § 27).

ЄСПЛ послідовно розглядав забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах як процесуальну гарантію права не давати показання щодо себе та як основоположну гарантію недопущення жорстокого поводження, відзначаючи особливу уразливість обвинуваченого на початкових етапах провадження, коли він стикається як зі стресовою ситуацією, так і все більш складними положеннями кримінального законодавства. Будь-який виняток щодо реалізації цього права має бути чітко визначеним, а його застосування має бути суворо обмеженим у часі. Ці принципи є особливо актуальними у справах з обвинуваченнями у вчиненні тяжких злочинів, бо саме у випадку, коли особі загрожує найсуворіше покарання, демократичні суспільства мають максимально можливою мірою забезпечувати її право на справедливий судовий розгляд (рішення у справі «Сальдуз проти Туреччини» [ВП] (Salduz v. Turkey) [GC], заява № 36391/02, пункт 54, ЄСПЛ 2008). 

Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо зізнавальні показання, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами без забезпечення доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження (рішення у справі «Сальдуз проти Туреччини» [ВП] (Salduz v. Turkey) [GC], заява № 36391/02, пункт 55, від 27 листопада 2008 року).

Аналогічно відсутні докази, що відтворення обстановки та обставин події було проведено слідчим без участі захисника за пропозицією заявника або на його вимогу, та що зізнавальні показання заявника, таким чином, були надані з його ініціативи. Отже, Суд не переконаний, що відповідаючи на питання слідчого, заявник свідомо, явно та у недвозначний спосіб відмовився від свого права на отримання правової допомоги (рішення у справі «Піщальніков проти Росії» (Pishchalnikov v. Russia), заява № 7025/04, пункт 79, від 24 вересня 2009 року). 

Такий самий підхід ЄСПЛ застосував у справах «Дудка проти України» (заява № 55912/09, рішення від 04 грудня 2018 року, § 216, 118), «Леонід Лазаренко проти України» (заява № 22313/04, рішення від 28 жовтня 2010 року, § 57), «Гелетей проти України» (заява № 23040/07, рішення від 24 квітня 2018 року, § 56-58, 65), де зазначив про несправедливість судового розгляду через порушення права на захист за аналогічних обставин.

6.3.13 Суд насамперед звертає увагу, що під час проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2021 року ОСОБА_11 не був забезпечений участю захисника. 

Але і суд бере до уваги, що ОСОБА_11 є іноземцем, а відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, з моменту встановлення такого факту. 

6.3.14 Хоча ОСОБА_11 не наполягав на участі перекладача у цьому кримінальному провадженні, судом з першого судового засідання по суті йому було забезпечено участь захисника саме з огляду на необхідність належного забезпечення права на захист. 

Водночас зі змісту відеозапису слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_11 надав чітку відповідь про те, що не потребує перекладача, однак питання щодо забезпечення його права на захисника у зрозумілій, чіткій та недвозначній формі йому слідчим роз`яснено не було.

6.3.15 Суд вважає, що за таких обставин право ОСОБА_11 на захист було порушено з урахуванням позицій, викладених вище, у яких наголошено на особливій важливості забезпечення права на правову допомогу саме на ранніх стадіях кримінального провадження, особливо у випадках, коли від особи отримуються викривальні показання щодо вчинення тяжкого злочину.

У цьому випадку під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 надав зізнавальні показання щодо придбання та подальшого зберігання наркотичного засобу з метою збуту, при цьому повідомлені ним обставини загалом не знайшли свого відображення в інших матеріалах кримінального провадження.

6.3.16 Іншим важливим фактором за наведених обставин є те, що як під час проведення обшуку, так і під час судового розгляду ОСОБА_11 послідовно заперечував належність йому великого пакета з канабісом. 

Себто, така позиція була висловлена ним із самого початку кримінального провадження, ще до моменту забезпечення йому захисника судом. 

Водночас єдиний раз у цьому кримінальному провадженні, коли ОСОБА_11 надав викривальні показання стосовно себе, мав місце саме під час проведення слідчого експерименту, коли він перебував під контролем слідства та без участі захисника.

6.3.17 Таким чином, з урахуванням всього викладеного у цьому розділі, суд вважає, що у цьому випадку під виглядом слідчого експерименту було проведено допит підозрюваного ОСОБА_11 з отриманням від нього викривальних показань стосовно себе, що саме по собі не відповідає правовій природі слідчої дії, передбаченої ст. 240 КПК України, та узгоджується із практикою Верховного Суду.

Поміж цього, під час проведення цієї слідчої дії було порушено право ОСОБА_11 на захист в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України. 

З цього слідує, що протокол слідчого експерименту від 24 листопада 2021 року не може бути покладений судом в основу цього вироку з підстав його недопустимості як доказу.

6.4 Щодо недоведеності вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення 

Повертаючись до обставин проведення обшуку, суд відзначає, що стороною обвинувачення, окрім самого факту виявлення наркотичного засобу у кімнаті ОСОБА_11 , не було надано інших належних доказів на підтвердження збуту наркотичних засобів саме ОСОБА_11 

6.4.1 Суд також враховує, що обшук проводився у помешканні, орендарем якого відповідно до договору оренди виступала ОСОБА_24 , а її затримання стало безпосередньою підставою для проведення невідкладного обшуку у вказаній квартирі.

Примітним є те, серед вилученого у кімнаті ОСОБА_24 були також два великі пакети із канабісом, аналогічні за способом пакування пакету, який у подальшому через кілька миттєвостей був виявлений і у кімнаті ОСОБА_11 .

Отже, за фактичних обставин, від сторони обвинувачення вимагалося надання більш переконливих доказів належності вказаного пакета саме ОСОБА_11 , оскільки останній не був орендарем квартири, проживав у ній за усною домовленістю з ОСОБА_24 .

Водночас органом досудового розслідування не було вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку версії ОСОБА_11 про непричетність до пакета з канабісом, масою 171,9 г. 

Так, ОСОБА_24 , у кімнаті якої було виявлено значну кількість наркотичних засобів та психотропних речовин різного виду, у межах цього кримінального провадження не допитувалась, а будь-які інші слідчі чи процесуальні дії, спрямовані на перевірку можливої належності їй вказаного пакета, стороною обвинувачення не проводились.

Однак у межах стандарту доказування «поза розумним сумнівом» саме сторона обвинувачення має довести, що він належав ОСОБА_11 та зберігався ним саме з метою збуту. 

Надані суду матеріали такого висновку зробити не дозволяють.

6.4.2 Важливим у цьому випадку є і те, що відповідно до усталеної практики суду касаційної інстанції про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема:
- великий або особливо великий їх розмір;
- спосіб упакування та розфасування;
- поведінка суб`єкта злочину;
- те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Натомість матеріали цього кримінального провадження не містять жодних доказів про наявність у ОСОБА_11 домовленостей із покупцями, переписок щодо придбання наркотичних засобів, підтверджень отримання коштів, результатів проведення НСРД, протоколів огляду вилучених мобільних телефонів чи чорнових записів, на які так активно зверталась увагу під час обшуку, а також будь-яких інших доказів, які б прямо чи непрямо могли вказувати саме про придбання та зберігання ОСОБА_11 наркотичного засобу з метою збуту.

При цьому маса вилученого пакета канабісу 171,9 г хоча і є значною, однак у розумінні Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року, не відноситься навіть до великих розмірів.

А отже, у цьому кримінальному провадженні залишився неусунений розумний сумнів і щодо належності ОСОБА_11 пакета з канабісом, масою 171,9 г, оскільки обвинувачений послідовно заперечував його належність із моменту проведення обшуку, а сторона обвинувачення не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували таку позицію.

6.4.3 Суд також не може залишити без уваги саму природу проведення обшуку у кімнаті ОСОБА_11 . 

Як вбачається з відеозапису, працівники поліції, які незадовго до цього вилучили значну кількість заборонених речовин у кімнаті ОСОБА_24 , після входу до кімнати ОСОБА_11 вже через менше ніж дві хвилини виявили у напіввідкритій тумбочці великий пакет із канабісом.

У свою чергу після виявлення великого пакета з канабісом працівники поліції обмежились поверхневим обшуком лише окремої частини цієї кімнати, а саме цієї ж тумбочки та шафи, в якій оглянули лише одну дорожню сумку, хоча у шафі були наявні й інші відділення, а у кімнаті знаходились також інші меблі, у тому числі ліжко, а також балкон, до якого працівники поліції взагалі не заглядали. 

Після цього працівники поліції оглянули дорожню сумку ОСОБА_11 , яка знаходилася у шафі, та приблизно через півтори хвилини виявили у ній ще два маленькі пакети з канабісом. Загалом обшук у кімнаті ОСОБА_11 тривав близько шести хвилин, при цьому обшуку як такому була піддана лише менша частина кімнати.

У цьому аспекті суд звертає увагу, що подібний характер проведення обшуку, коли після нетривалого та вибіркового обшуку кімнати працівники поліції одразу виявляють предмети, які підлягають відшуканню, потребує критичної оцінки. Особливо це стосується випадків, коли до моменту початку проведення обшуку користувачі квартири виведені з помешкання, а матеріали провадження не відображають те, які саме дії та з якою метою проводилися у квартирі до початку фіксації слідчої дії.

6.4.4 Привертає увагу і сам характер розміщення виявлених речовин. 

Так, пакет із канабісом, масою 171,9 г, який, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_11 нібито зберігав з метою збуту, знаходився у привідкритій тумбочці безпосередньо біля входу до кімнати, тоді як два маленькі пакети з канабісом, загальною масою 3,8 г, належність яких ОСОБА_11 визнав та пояснив їх зберігання власним вживанням, були виявлені у його особистій дорожній сумці, захованій у шафі у внутрішній кишені цієї сумки.

Наведене в жодному разі не вказує про незаконність дій працівників поліції, однак у контексті оцінки доведеності обвинувачення поза розумним сумнівом не може залишатися поза увагою суду, оскільки наведені обставини посилюють сумніви щодо беззаперечної належності ОСОБА_11 великого пакета з канабісом, який останній послідовно заперечував із моменту його виявлення.

Натомість для суду є примітною реакція ОСОБА_11 безпосередньо після виявлення пакета з канабісом, позаяк останній у мить виявлення великого пакету категорично почав заперечувати його належність собі, звертав увагу працівників поліції на обставини виявлення пакета та навіть пропонував перевірити на ньому можливі сліди пальців рук.

Водночас працівники поліції почали перебивати ОСОБА_11 та не надали належної уваги його поясненням і зауваженням.

Це узгоджується і з подальшими обставинами проведення слідчого експерименту, який суд уже визнав таким, що за своїм змістом був допитом із отриманням викривальних показань без належного забезпечення права ОСОБА_11 на захист. 

У цьому кримінальному провадженні орган досудового розслідування ніколи не перевіряв версію ОСОБА_11 щодо його непричетності до великого пакета з канабісом, а натомість зосередився виключно на отриманні від нього показань, які підтверджували вже сформовану версію обвинувачення про збут. 

За таких обставин, все викладене не дає суду підстав для висновку про доведеність поза розумним сумнівом факту незаконного придбання та зберігання ОСОБА_11 наркотичного засобу саме з метою збуту, оскільки, окрім отриманих під час слідчого експерименту викривальних показань, які суд не бере до уваги, сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів на підтвердження інкримінованих обставин.

6.4.5 Водночас у цьому кримінальному провадженні суд вважає встановленим лише факт незаконного придбання та зберігання ОСОБА_11 канабісу, загальною масою 4,6 г, вилученого у кишені та особистій сумці останнього, належність якого обвинувачений не заперечував ні під час проведення обшуку, ні під час судового розгляду.

У свою чергу, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634, зі змінами), канабіс, масою від 5 г до 500 г, становить розмір наркотичного засобу, за незаконне придбання та зберігання якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України.

Отже, незаконне придбання та зберігання ОСОБА_11 канабісу ,загальною масою 4,6 г, не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та може бути підставою лише для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44 КУпАП.

VII. Загальні висновки суду 

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (частина друга статті 17 КПК України).

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (частина четверта статті 17 КПК України).

Сторона обвинувачення має довести кожний факт, пов`язаний із правопорушенням, щоб не існувало жодної розумної підстави для сумнівів.

Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувачення у справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення.

Надані стороною обвинувачення докази містять такі сумніви, що виключають можливість прийняття рішення поза розумними сумнівами про винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 в інкримінованому йому кримінального правопорушення. У свою чергу доказів, що доводять винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, не надано.

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості, що має законодавче вираження у ст. 62 Конституції України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Принцип in dubio pro reo не застосовується задля того, щоб суд оцінив докази виключно на користь обвинуваченого ОСОБА_11 , а навпаки, щоб уникнути засудження особи, для засудження якої суду не було надано доказів протилежного.

Вказаний принцип не є відповідно чітко вираженим у кримінальному законодавстві, через що не вважається обов`язковою нормою, втім є принципом розумних сумнівів, застосовний у тому випадку, коли презумпція невинуватості не була спростована, як у цьому випадку.

В основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні й коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 інкримінованого йому діяння.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим. 

Відтак, не доведено вчинення ОСОБА_11 незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Суд визнає обвинуваченого ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та ухвалює виправдувальний вирок.

VIII. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. У зв`язку із ухваленням виправдувального вироку, підстави для обрання щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу - відсутні.

З урахуванням ухвалення виправдувального вироку процесуальні витрати за проведення двох експертиз не підлягають стягненню з обвинуваченого. 

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Поновити ОСОБА_11 у правах, в яких він був обмежений у рамках кримінального провадження № 12021100020002997 від 13.10.2021.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. У зв`язку із ухваленням виправдувального вироку, підстави для обрання щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу - відсутні.

2. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні за проведення експертиз матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта № CE-19\111-21149231-НЗПРАП від 12.10.2021, у розмірі 686 грн 48 коп.) та (висновок експерта № CE-19\111-21150221-НЗПРАП від 16.11.2021, у розмірі 1 029 грн 72 коп.), слід віднести на рахунок держави.

3. Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 171,9 г, 0,8 г, 1,2 г, 2,6 г, знищити.

4. Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання. 

5. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя         ОСОБА_1