ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2026 р. Справа№ 910/8136/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Остапенка О.М. 
Пантелієнка В.О. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника боржника адвоката Цимбал А.А.,
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
на ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва 
від 03.12.2025 (повний текст складено 19.12.2025, суддя Мандичев Д.В.)
у справі № 910/8136/25
за заявою ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/8136/25 визнано кредитором у справі № 910/8136/25 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :
- Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з грошовими вимогами на суму 734361,05 грн, з яких: 4844,80 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 18780,25 грн - вимоги другої черги, 710736 грн - вимоги, що забезпечені заставою фізичної особи.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 30 грудня 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 в частині відхилення (невизнання) грошових вимог кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № K3T0GK15005365 і ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника ОСОБА_1 в сумі 5 851 975,37 грн - друга черга задоволення, 1931317,19 грн - третя черга задоволення, 710736 грн - окремо як забезпечені заставою, судовий збір 48044,80 грн - позачергово. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи № 910/8136/25 призначено на 03.03.2026.
Боржник у відзиві вважає, що ухвала попереднього засідання не підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права. 
В судовому засіданні 03.03.2026 оголошено перерву до 14.04.2026.
У судовому засіданні 14.04.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу належить залишити без змін з огляду на наступне.
Провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність) регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України. 
За визначеннями ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;
кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; 
забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; 
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; 
поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які мають підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).
У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).
Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до суду у цій справі надійшла заява з грошовими вимогами до боржника від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на суму 8 494 028,57 грн.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.01.2007 між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 (Боржник) укладено кредитний договір № K3T0GK15005365 (надалі - Договір), за яким Банк зобов`язався надати Боржнику кредит у розмірі 94500 Доларів США а також 20709,18 Доларів США на сплату страхових внесків (разом 115209,18 Доларів США) на термін до 10.01.2027, а Боржник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 
Згідно п. 2.3.7 Кредитного договору Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 7.1. даного Договору (10 січня 2027 року), у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно при настанні умов, передбачених п. 2.3.3. Договору. 
Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначеному в п. 7.4 змінної частини договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 
Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу (що складає 54,75% річних). 
15.11.2011 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № K3T0GK15005365 від 10.01.2007, в якій сума заборгованості, що виникла у період із дати надання Боржнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, зменшено на 9133,71 дол. США., а саме: відсотки у розмірі 0,00 Дол. США., комісія у розмірі 0,00 дол. США., пеня у розмірі 9133,71 дол. США. 
У пункті 3 додаткової угоди № 1 сторонами погоджено викласти пункт 7.1. кредитного договору у наступній редакції: "банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти через касу банку на строк з 10 січня 2007 року по 10 січня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 116 476,99 доларів США, а також 42 686,17 доларів США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених пунктами 2.1.2, 2.2.7 договору, зі сплатою за користуванням кредиту відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11. договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 6.2. договору. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплат, починаючи з 15 листопада 2011 року позичальник повинен надавати банку щомісячні платежі у сумі 1 409,21 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії".
Додатковою угодою №2 від 02.04.2015 до кредитного договору № K3T0GK15005365 від 10.01.2007 зменшено суму заборгованості, що виникла у період із дати надання Боржнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди на 9355,38 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 дол. США, пеня у розмірі 9355,38 дол. США.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 10.01.2007 між боржником та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено Договір іпотеки квартири №K3T0GK15005365, посвідчений 10.01.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за № 127, відповідно до умов якого для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором № K3T0GK15005365 від 10.01.2007 боржник передав в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 79,20 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до п. 33.1 Договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в випадку невиконання Позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця. 
Згідно з п. 16.1. Договору іпотеки іпотекодержатель має право вищого пріоритету на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки.
Відповідно до п. 33.4 Договору іпотеки вартість предмета іпотеки складає 710736 грн. 
У заяві кредитор просив визнати грошові вимоги до боржника станом на 07.08.2025 на суму 8 494 028,57 грн, що є еквівалентом 206 066,21 доларів США за курсом НБУ гривні до долару США - 41,2199 грн станом на 08.09.2025.
Структура заявленої до стягнення суми заборгованості: 
87503,84 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та дорівнює 3 606 899,53 грн; 
58100,37 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом та дорівнює 2394891,44 грн; 
13608 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та дорівнює 560 920,40 грн; 
46 854 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та дорівнює 1 931 317,19 грн.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, проценти, комісія та пеня обраховані з 13.10.2011 по 04.09.2025.
У зв`язку з невиконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" звернувся 23.06.2009 до суду з відповідним позовом до боржника про стягнення заборгованості.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 у справі № 2-2639/11 позовні вимоги задоволено частково; присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № K3T0GK15005365 від 10.01.2007 станом на 10.06.2009 в розмірі 729 516,25 грн; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зауважила, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У п. 3.1. Договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1. змінної частини даного Договору.
Пункт 2.3.3. Кредитного договору передбачає, зокрема, що при виникненні будь-якої з подій, зазначених в цьому пункті (в т.ч. при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору), Банк на власний розсуд має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену у повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання договору (підпункт а п. 2.3.3. Кредитного договору). 
Встановивши, що АТ КБ "Приватбанк" пред`явив позов 23.06.2009, змінивши цим строк виконання зобов`язання в односторонньому порядку, суд першої інстанції правильно визнав подальше нарахування процентів, комісії та пені безпідставним.
Також суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування (після пред`явлення вимоги про дострокове повне виконання зобов`язання) нараховані саме як плата за "користування кредитом", а не як міра відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.
Оскільки в резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 у справі № 2-2639/11 суму стягнення визначено виключно в національній валюті за курсом НБУ на час ухвалення рішення (без зазначення еквівалента в іноземній валюті), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування гривневого еквівалента заборгованості за курсом на день подання заяви. Такий підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 922/46/20.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість заявлених до боржника грошових вимог в сумі 734 361,05 грн.
Належить відхилити доводи скаржника із посиланням на обставини, які встановлені у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2020 у справі № 753/120/18 про відмову в позові ОСОБА_1 до банку про визнання зобов`язань припиненими, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для припинення нарахування відсотків за користування кредитом після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а також установлені обставини суми боргу в національній валюті у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 у справі № 2-2639/11.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Враховуючи, що місцевий господарський суд ухвалив правильне судове рішення, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими вище обставинами справи та наведеним відповідним нормативно-правовим обґрунтуванням, колегія суддів дійшла висновку про їх відхилення із залишенням без змін ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2025.
Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 у справі № 910/8136/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 11.05.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко