Номер провадження: 33/813/770/26
Номер справи місцевого суду: 521/20606/25 
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
представників Одеської митниці – Ревенко Т.А., Берназ В.П.,
представника заінтересованої особи – Неделко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Неделка В`ячеслава Михайловича в інтересах ЗАТ «Цитруслайненорд» на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про порушення митних правил
24.08.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0524/UA500000/2025 за ч.6 ст.481 МК України.
За вказаним протоколом 24.08.2025 о 22:48 в п/п «Рені-Джюрджюлешть», митного поста «Придунайський» Одеської митниці в якості пішохода прибув ОСОБА_1 . Під час митного оформлення встановлено, що ОСОБА_1 17.12.2024 перемістив на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» строком на 60 днів, комерційного призначення, напівпричіп Mercedes-Benz, НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва та інформація щодо вивезення вказаного напівпричепа за межі митної території України станом на 24.08.2025 відсутня. За даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол №0524/UA500000/2025 від 24.08.2025 про порушення митних правил за ч.6 ст. 481 МК України.

Короткий зміст судового рішення
Постановою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 12.02.2026 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, накладено на нього стягнення у вигляді конфіскації напівпричепу Mercedes-Benz, НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Литвата стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн. на користь держави.

Короткий зміст апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі адвокат Неделко В.М. в інтересах ЗАТ «Цитруслайненорд» з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 12.02.2026, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення, передбачених ст.467 МК України. 
В обґрунтуванняскарги представник зазначив, що:
- суд вирішив питання права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, - ЗАТ «Цитруслайненорд»;
-судом не враховано, що у зв`язку з виявленням пошкодження рами та осей рами напівпричепу, які унеможливлювали подальшу його експлуатацію, власником ЗАТ «Цитруслайненорд» прийнято рішення про його ремонт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відвіз його на СТО ТОВ «Беглаз». Матеріали справи містять докази на підтвердження проведення відповідного ремонту;
- судом не враховано, що ОСОБА_1 є водієм, а декларантом був ОСОБА_2 , власником - ЗАТ «Цитруслайненорд», тому у ОСОБА_1 не було жодних юридичних підстав та можливостей для звернення до митниці з метою продовжити строк тимчасового ввезення, оскільки він не наділявся повноваженнями декларанта;
-на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, з огляду на те, що напівпричеп ввезений 17.12.2024 строком на 60 днів, який сплив 14.02.2025, а з 15.02.2025 розпочався перебіг шестимісячного строку для притягнення до відповідальності, який закінчився 14.08.2025. При цьому, ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України, зокрема: 25.03.2025, 29.03.2025, 06.05.2025, 18.05.2025, 19.06.2025, 12.06.2025, 21.06.2025, 25.06.2025, 19.07.2025, 06.08.2025. Таким чином, протокол про порушення митних правил від 24.08.2025 складено поза межами строку, передбаченого ч. 1ст.467 МК України, як і отримання справи судом (09.01.2026), у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП;
- суд не залучив до участі у справі власника конфіскованого транспортного засобу, відносно якого не складався протокол про порушення режиму тимчасового ввезення. Власник має намір вивезти транспортний засіб назад до Литви для подальшого використання, у тому числі для перевезення гуманітарної допомоги Україні. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Неделко В.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, представники митниці – заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Особа, яка притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 , будучі повідомленим про слухання справи, до суду не з`явився, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, представника митниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За положеннями ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).
Положеннями ч.1 ст.495 МК України регламентовано поняття доказів у справі про порушення митних правил.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.
За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Фактичні дані, встановлені судом
17.12.2024 ОСОБА_1 перемістив на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» строком на 60 днів, комерційного призначення, напівпричіп Mercedes-Benz, UL263, кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва.
Вказаний транспортний засіб належить литовській компанії - ЗАТ «Цитруслайненорд» (а.с.35).
14.02.2025 закінчився кінцевий термін вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України.
Після порушення кінцевого терміну вивезення вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України, зокрема: 25.03.2025, 29.03.2025, 06.05.2025, 18.05.2025, 19.06.2025, 12.06.2025, 21.06.2025, 25.06.2025, 19.07.2025, 06.08.2025.
24.08.2025 о 22:48 в п/п «Рені-Джюрджюлешть», митного поста «Придунайський» Одеської митниці в якості пішохода прибув ОСОБА_1 і під час митного оформлення встановлено факт ввезення ним вказаного транспортного засобу 17.12.2024 в режимі «тимчасове ввезення строком на 60 днів» та відсутність інформації щодо вивезення вказаного напівпричепа за межі митної території України станом на 24.08.2025. До митниці з метою продовження строку тимчасового ввезення вказаного транспортного засобу комерційного призначення ОСОБА_1 не звертався, документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку не надавав.
24.08.2025 за даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол №0524/UA500000/2025 від 24.08.2025 про порушення митних правил за ч.6 ст. 481 МК України, примірник якого в той же день вручено ОСОБА_1 . Від надання пояснень ОСОБА_1 з огляду на положення ст.63 Конституції України відмовився, про що наявний відповідний запис у складеному протоколі.

Позиція апеляційного суду
Частиною 6 ст.481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
За положеннями ч.2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Зміст апеляційної скарги зводиться до того, що ОСОБА_1 , будучі водієм, не мав можливості для виконання обов`язку з вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк, у зв`язку з перебуванням транспортного засобу на ремонті. На переконання захисника, ОСОБА_1 не є суб`єктом порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
Апеляційний суд визнає такі доводи непереконливими та зазначає, що ОСОБА_1 17.12.2024, здійснюючі ввіз на митну територію України напівпричепу комерційного призначення іноземної реєстрації, взяв на себе зобов`язання на вивезення вказаного транспортного засобу протягом встановленого строку – 60 днів.
Проте вказані дії ним до 14.02.2025 включно виконані не були, і станом на дату складанням протоколу про порушення митних правил, відсутня інформація щодо вивезення вищевказаного напівпричепу за межі митної території України.
З системного аналізу положень МК України випливає, що суб`єктом правопорушення за ч.6 ст.481 МК України є фізична особа, яка помістила транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення, транзиту, або фізична особа, на яку покладено обов`язок дотримання умов цього митного режиму.
Оскільки ОСОБА_1 самостійно ввіз напівпричеп комерційного призначення іноземної реєстрації на митну територію України, то саме на нього покладався митний обов`язок дотримання строків його вивезення і саме він є відповідальною особою за дотримання умов митного режиму.
Таким чином, зібрані по справі докази відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Пунктом 2 ч.4 ст.108 МК України передбачено, якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України: внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; у разі зберігання таких транспортних засобів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі здійснення інших операцій з такими транспортними засобами у випадках, передбачених цим Кодексом (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин, зберігання, арешту (вилучення) або здійснення таких операцій.
ОСОБА_1 із заявами про продовження строку перебування транспортного засобу на території України до органу доходів і зборів не звертався.
Обираючи вид стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України, яка передбачає накладення штрафу в розмірі від восьми до дванадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію транспортних засобів, суд першої інстанції вирішив накласти на ОСОБА_1 стягнення саме у вигляді конфіскації напівпричепу Mercedes-Benz, UL263, кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. Вказаний транспортний засіб належить литовській компанії ЗАТ «Цитруслайненорд», що підтверджується копією реєстраційного свідоцтва НОМЕР_3 (а.с.35). 
Вказана компанія у розумінні положень Митного кодексу України є заінтересованою особою у цій справі. 
За положеннями ч.3 ст.465 МК України конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.
Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування стягнення щодо транспортного засобу, який належить іноземній юридичній особі, не забезпечив належного повідомлення власника майна про розгляд справи та не залучив його до участі у справі, попри те, що судовим рішенням безпосередньо вирішувалось питання про права та майнові інтереси такої особи. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що положення ч.3 ст.465 МК України, які допускають можливість конфіскації транспортного засобу незалежно від того, чи є він власністю особи, яка вчинила правопорушення, не виключають необхідності дотримання процесуальних гарантій власника майна.
Більше того, системний аналіз положень Митного кодексу України свідчить про необхідність забезпечення права заінтересованих осіб на участь у процедурі, яка стосується їхніх прав та обов`язків. Так, відповідно до положень ст.19-9 МК України законодавець окремо акцентує увагу на необхідності інформування та забезпечення участі осіб, прав та інтересів яких стосуються рішення митних органів. Хоча вказана норма безпосередньо регулює діяльність митних органів, закріплений у ній принцип належного повідомлення та забезпечення права заінтересованої особи бути вислуханою є загальним процесуальним стандартом, який підлягає застосуванню і під час судового розгляду справ про порушення митних правил.
Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо застосування стягнення до транспортного засобу, окрім вимог національного законодавства, суд повинен був враховувати гарантії захисту права власності, передбачені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання держави у право мирного володіння майном має відповідати критеріям законності, переслідувати легітимну мету та забезпечувати справедливий баланс між інтересами суспільства і необхідністю захисту фундаментальних прав особи.
Конфіскація транспортного засобу є істотним втручанням у право власності, а тому особі, майнових прав якої стосується таке рішення, повинні бути забезпечені належні процесуальні гарантії, зокрема право бути повідомленою про розгляд справи, брати участь у судовому розгляді, подавати докази, пояснення та заперечення.
Однак місцевий суд, розглянувши справу за відсутності належного повідомлення іноземної компанії - власника транспортного засобу, фактично позбавив останню можливості реалізувати право на захист своїх майнових інтересів, подати пояснення, докази та заперечення щодо застосування стягнення до належного їй майна.
Такий підхід не забезпечує справедливого балансу між публічними інтересами держави у сфері митного контролю та правом власника майна на мирне володіння своїм майном, а також свідчить про недотримання принципу належної правової процедури.
Отже, розгляд справи без залучення власника транспортного засобу призвів до непропорційного втручання у право мирного володіння майном та істотного порушення права на справедливий судовий розгляд.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 6 ст.481 МК України підлягають оцінці також обставини виявлення митним органом відповідного правопорушення та дотримання принципу правової визначеності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.12.2024 ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб комерційного призначення – напівпричіп Mercedes-Benz, НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва - в режимі «тимчасове ввезення» строком на 60 днів.
14.02.2025 закінчився кінцевий термін вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України.
У матеріалах судової справи відсутні належні докази про те, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії, передбачені ст.192 МК України, зокрема звертався до митних органів до спливу строку ввезення транспортного засобу. Отже, ОСОБА_1 не здійснив жодних дій, які б могли вказувати на те, що він намагався не порушити строк вивезення транспортного засобу у передбачений законом строк, що свідчить про наявність в його діях ознак порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч.6 ст.481 МК України.
24.08.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України. Як зазначає митний орган, станом на 24.08.2025 відсутня інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу.
27.11.2025 матеріали справи отримані судом.
В даному випадку має значення саме строк виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .
Положеннями пункту 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Питання щодо строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил передбачені ст.467 МК України, відповідно до ч.1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 за №657 (далі-Порядок).
Розділом ІІ Порядку визначені особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення. При цьому, главою 5 цього Розділу врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму тимчасового ввезення, та пунктом першим передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму тимчасового ввезення покладається на митницю оформлення.
Так, пунктом 5 глави 5 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.
До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про:
- поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення;
- засоби, застосовані для ідентифікації товарів;
- дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення;
- дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.;
- продовження строку тимчасового ввезення;
- строк, установлений митним органом для реекспорту;
- передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення;
- проведення митного огляду;
- складення протоколу про порушення митних правил;
- накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил;
- завершення режиму тимчасового ввезення;
- припинення режиму тимчасового ввезення.
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
Пункт 4 глави 5 Розділу ІІ Порядку передбачає, що наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст.336 Кодексу. Вибірковість та періодичність здійснення митного контролю визначається відповідно до положень ст.320 Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.
Частиною 1 ст.320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками. Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.
Відповідно до ч.4 ст.337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
До того ж, глава 77 МК України регулює взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності.
Так, за ч.1 ст.558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що положеннями ч.5 ст.558 МК України передбачено обов`язок митних органів надавати Державній прикордонній службі України доручення щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.
Митні органи зобов`язані передавати Державній прикордонній службі України та органам Національної поліції інформацію щодо транспортних засобів та осіб, стосовно яких митними органами виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.
Аналіз вищезазначених норм свідчить, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.
Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у митного органу при наявності доступу до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення ОСОБА_1 на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення строком до 60 днів», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження транспортного засобу та ОСОБА_1 , як особи, яка його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України.
Однак, митними органами таких дій вчинено не було, оскільки протокол про порушення митних правил №05424/UA500000/2025 складено лише 24.08.2025, під час перетину ОСОБА_1 державного кордону України, тобто понад 6 місяців з моменту порушення останнім строку тимчасово ввезення автомобіля, що, за позицією суду, вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, після спливу строку тимчасового ввезення транспортного засобу (14.02.2025), ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України (25.03.2025, 29.03.2025, 06.05.2025, 18.05.2025, 19.06.2025, 12.06.2025, 21.06.2025, 25.06.2025, 19.07.2025, 06.08.2025), проходячи митний контроль, що свідчить про наявність у митного органу можливості своєчасно виявити вказане правопорушення та скласти протокол про порушення митних правил. Однак упродовж тривалого часу митним органом не фіксувалося порушення митних правил, протокол про порушення митних правил не складався, а будь-які претензії щодо недотримання строку тимчасового ввезення ОСОБА_1 не висувались. Лише через значний проміжок часу - фактично після спливу понад 5 місяців з моменту виникнення підстав для притягнення до відповідальності - під час чергового перетину державного кордону митним органом було складено протокол про порушення митних правил.
За таких обставин підлягає врахуванню, що саме митні органи здійснюють контроль за дотриманням митного режиму тимчасового ввезення транспортних засобів та володіють усією необхідною інформацією щодо строків їх перебування на митній території України. При цьому, митні органи являються єдиними органом в своїй діяльності та в незалежності від знаходження митного органу, який виявив порушення митних правил, представники митниці зобов`язані невідкладно скласти протокол про порушення митних правил та відповідно в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, направити матеріали до місцевого суду для розгляду по суті.
Тривале невиявлення митним органом порушення за наявності об`єктивної можливості його встановлення під час попередніх перетинів кордону свідчить про неналежне здійснення митного контролю та не відповідає принципу належного урядування (good governance), який відповідно до практики ЄСПЛ покладає на державні органи обов`язок діяти своєчасно, послідовно та передбачувано.
Крім того, така бездіяльність державного органу створила для особи стан правової невизначеності, оскільки протягом тривалого часу компетентний орган фактично не реагував на обставини, які в подальшому були покладені в основу притягнення до відповідальності та застосування суворого майнового стягнення.
Вказані обставини мають істотне значення для оцінки пропорційності втручання держави у майнові права особи та дотримання справедливого балансу між публічними інтересами та правами учасників правовідносин.
Отже, з огляду на основоположний принцип правової визначеності, апеляційний суд зазначає, що строки притягнення особи до відповідальності, в тому числі за порушення митних правил, не можуть бути безмежними та залежати лише від моменту фактичного виявлення правопорушення правоохоронними органами.
З огляду на те, що матеріали справи отримані судом лише 27.11.2025,слід констатувати, що матеріали справи направлені митним органом до суду першої інстанції після сплину визначеного ч.1 ст.467 МК України строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення та Митного кодексу України наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.
Враховуючи, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції закінчився визначений ч.1 ст.467 МК України строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
В сенсі положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Неделка В`ячеслава Михайловича в інтересах ЗАТ «Цитруслайненорд» - задовольнити.
Постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України - скасувати.
Закрити провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч.1 ст.467 МК України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду      І.А. Артеменко