КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 року м. Київ справа №320/19667/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Ірпінської міської ради, що полягає у ненаданні у повному обсязі інформації, запитаної ОСОБА_1 27.03.2025 року (вх. № Б-08- 15/757);
- зобов`язати Ірпінську міську раду надати ОСОБА_1 публічну інформацію надану в запиті у повному обсязі.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/19667/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом:
- надання до суду документу (оригіналу або який прирівнюється до оригіналу), що підтверджує сплату судового збору за позов немайнового характеру у розмірі 968,96 грн.;
- уточнення позовних вимог зазначених в частині другій позовних вимог позовної заяви, з доказами надсилання уточненої позовної заяви іншим учасникам справи.
Позивачем на виконання ухвали від 25.04.2025 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази сплати судового збору. В заяві позивачем уточнено позовні вимоги та викладено їх у наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Ірпінської міської ради, що полягає у ненаданні у повному обсязі інформації, запитаної ОСОБА_1 27.03.2025 року (вх. № Б-08- 15/757);
- зобов`язати Ірпінську міську раду надати ОСОБА_1 публічну інформацію запитувану в запиті у повному обсязі;
- стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Таким чином, недоліки позову були усунуті.
В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що 27.03.2025 звернувся до Ірпінської міської ради із запитом на публічну інформацію щодо правомірності встановлення шлагбаума, землекористування, підключення до електромереж, збору коштів, обмеження доступу мешканців та дій міської ради як власника земельної ділянки. У відповідь, на його думку, відповідач повідомив лише про існування рішення виконавчого комітету від 15.06.2021 №84/9, залишивши інші питання без належної відповіді. Позивач вважає, що така відповідь є неповною, формальною та фактично прирівнюється до відмови у наданні інформації. У зв`язку з цим він просить визнати протиправною бездіяльність Ірпінської міської ради та зобов`язати її надати запитувану інформацію у повному обсязі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 21.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/48902/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В матеріалах справи містяться:
-відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Ірпінська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки відповідь позивачу надавалася Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, який є окремою юридичною особою та може самостійно бути відповідачем у суді. Крім того, відповідач зазначає, що звернення ОСОБА_1 було зареєстроване та розглянуте не як запит на публічну інформацію, а як звернення громадянина, оскільки сам позивач у тексті звернення посилався на Закон України «Про звернення громадян». З огляду на це Ірпінська міська рада вважає, що строк розгляду становив 30 календарних днів, а відповідь від 18.04.2025 була надана своєчасно. Також відповідач стверджує, що частина поставлених позивачем питань потребувала аналітичної роботи та створення нової інформації, чого розпорядник інформації не зобов`язаний робити в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації».
-відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач зазначає, що відзив Ірпінської міської ради ґрунтується на помилковому змішуванні правових режимів звернення громадян і запиту на публічну інформацію. Позивач наполягає, що визначальним є не назва документа і не окреме посилання на закон, а фактичний зміст звернення, оскільки він просив надати вже існуючу документовану інформацію. Також позивач вказує, що Ірпінська міська рада не може уникнути відповідальності шляхом посилання на виконавчий комітет, оскільки саме рада є органом місцевого самоврядування, відповідальним за діяльність своїх виконавчих органів. Окремо позивач наголошує, що відповідь була неповною, формальною, наданою з порушенням спеціального п`ятиденного строку та не містила відповіді на всі поставлені питання.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 27.03.2025 звернувся до Ірпінської міської ради із письмовим зверненням, зареєстрованим за вхідним № Б-08-15/757, у якому просив надати інформацію щодо правомірності встановлення шлагбаума на земельній ділянці, що належить територіальній громаді, наявності проєкту землеустрою та зміни цільового призначення такої ділянки, підключення шлагбаума до електричних мереж, збору коштів за доступ до території, обмеження доступу окремих мешканців, а також дій міської ради як власника земельної ділянки. 
18.04.2025 позивачу була надана відповідь, у якій фактично повідомлено лише про існування рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 15.06.2021 №84/9, яким дозволялося встановлення шлагбаума. 
Вважаючи, що решта поставлених ним питань залишилась без відповіді, а його право на доступ до публічної інформації порушено, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про визнання бездіяльності Ірпінської міської ради протиправною та зобов`язання надати повну відповідь на запит.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 названого Закону передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункти 1 та 2 частини 1 названої правової норми). Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI).
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, а також юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради (пункти 2 та 5 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI).
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону №2939-VI, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Частинами 1 та 2 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону (частина 1 статті 22 Закону №2939-VI).
Частиною 2 статті 22 Закону №2939-VI закріплено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).
Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що визначальним для правової кваліфікації поданого позивачем документа є не його назва і не окреме посилання у тексті на той чи інший закон, а фактичний зміст порушених у ньому питань. 
Так, зі змісту звернення вбачається, що позивач просив не вирішити скаргу, не надати роз`яснення щодо можливого захисту його прав і не провести перевірку на майбутнє, а надати інформацію щодо конкретних обставин, документів та рішень, пов`язаних із встановленням шлагбаума на земельній ділянці територіальної громади.
Така інформація за своєю природою є інформацією, яка могла бути створена або отримана органом місцевого самоврядування під час здійснення його владних повноважень, а тому підпадає під ознаки публічної інформації.
Суд не приймає доводи відповідача про те, що звернення позивача правомірно розглядалося виключно за правилами Закону України «Про звернення громадян». Саме по собі посилання особи у тексті документа на Закон України «Про звернення громадян» не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку правильно визначити правову природу звернення за його змістом. Якщо особа просить надати наявну, документовану інформацію, яка перебуває або повинна перебувати у володінні розпорядника, такий документ має розглядатися за правилами Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не за загальним порядком розгляду звернень громадян.
Відповідно, відповідач мав надати відповідь у спеціальний строк, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», або за наявності законних підстав належним чином повідомити позивача про продовження строку розгляду запиту. Натомість матеріали справи свідчать, що відповідач застосував до спірних правовідносин 30-денний строк, характерний для звернень громадян, що саме по собі підтверджує неправильне визначення правового режиму поданого позивачем документа.
Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що поставлені позивачем питання потребували створення нової інформації. Із переліку питань, наведених у запиті, вбачається, що позивач просив надати інформацію щодо наявності рішень, документів, підстав встановлення шлагбаума, землекористування, підключення до електромереж та дій міської ради як власника земельної ділянки. Тобто предметом запиту була саме інформація, яка або перебуває у володінні органу місцевого самоврядування, або щодо якої відповідач мав надати чітку відповідь про її наявність, відсутність чи належного розпорядника.
Надана позивачу відповідь не може вважатися повною та належною, оскільки вона не містить послідовної відповіді на всі поставлені питання, а фактично зводиться до повідомлення про існування рішення виконавчого комітету від 15.06.2021 №84/9. Разом з тим, повідомлення лише про одне рішення не охоплює всього обсягу запитуваної інформації, зокрема, щодо землекористування, електропідключення, збору коштів, обмеження доступу мешканців та дій міської ради як власника земельної ділянки. 
За таких обставин відповідь відповідача є неповною, а ненадання повної інформації без наведення передбачених законом підстав для відмови або обмеження доступу свідчить про протиправну бездіяльність розпорядника інформації.
Не є підставою для відмови у задоволенні позову й посилання Ірпінської міської ради на те, що відповідь фактично надавав Виконавчий комітет Ірпінської міської ради. Позов заявлено до органу місцевого самоврядування, до якого позивач звертався та який є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах. Сам факт організаційного розподілу повноважень між радою та її виконавчим органом не може погіршувати становище запитувача інформації та позбавляти його права на отримання повної відповіді. Якщо запитувана інформація перебувала у володінні іншого структурного чи виконавчого органу, відповідач мав діяти відповідно до вимог закону, а не обмежуватися формальним запереченням своєї відповідальності.
Суд також враховує, що відповідач не довів наявності законних підстав для відмови у наданні запитуваної інформації, не зазначив про застосування обмежень доступу до інформації, не повідомив про відсутність відповідних документів у своєму володінні в належній формі та не переадресував запит належному розпоряднику у спосіб, передбачений законом. Натомість обраний відповідачем спосіб реагування фактично залишив значну частину питань позивача без відповіді.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач довів факт звернення із запитом, предметом якого була публічна інформація, а також довів факт надання неповної відповіді. Відповідач, у свою чергу, не довів правомірності своєї поведінки, правильності застосування до спірних правовідносин Закону України «Про звернення громадян» та наявності законних підстав для ненадання інформації у повному обсязі.
Резюмуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність Ірпінської міської ради, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 повної відповіді на запит від 27.03.2025 № Б-08-15/757, є протиправною, а належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача розглянути відповідний запит саме за правилами Закону України «Про доступ до публічної інформації» та надати повну, змістовну і мотивовану відповідь на всі поставлені у ньому питання. 
А отже, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінюють.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин у сукупності, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку наявність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.
Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 968,96 грн.
Враховуючи наведене, сума у розмірі 968,96 грн у вигляді судових витрат зі сплати судового збору, підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити;
Визнати протиправною бездіяльність Ірпінської міської ради, що полягає у ненаданні у повному обсязі інформації, запитаної ОСОБА_1 27.03.2025 року (вх. № Б-08- 15/757);
Зобов`язати Ірпінську міську раду надати ОСОБА_1 публічну інформацію запитувану в запиті у повному обсязі;
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.