ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

05.06.2026 м. Харків Справа № 905/119/21 
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу № 905/119/21
за позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Кюрджиєва Володимира Павловича 
про стягнення 79 507,11 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (далі – КП «СЄЗ» Авдіївської міськради, позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кюрджиєва Володимира Павловича (далі – ФОП Кюрджиєв В.П., відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 79 507,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №7 від 01.08.2011 в частині оплати наданих послуг за період серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року.
25.01.2021 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 
05.03.2021 за вх. № 04-18/1838 господарський суд одержав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач посилається на те, що:
- строк дії договору №7 від 01.08.2011 закінчився 31.12.2011, а тому посилання позивача на нього є безпідставними.
- відповідач є власником торгівельного центру розміром більш ніж 1 000 кв.м та з 2014 року здає приміщення торгівельного центру в оренду іншим підприємцям, а тому не є споживачем послуг позивача та не повинен їх оплачувати; 
- у договорі №7 від 01.08.2011 зазначено, що послуги з вивезення твердих побутових відходів надаються за безконтейнерною схемою. При цьому, всі розрахунки позивача містять посилання на метри кубічні відходів. Тобто, незрозуміло яким чином позивач визначає кількість сміття у метрах кубічних за відсутності контейнеру та суму заборгованості.
Одночасно, у додатковій угоді до цього договору зазначено тип контейнеру – разом з населенням. Отже, позивач нараховує відповідачу об`єм сміття, яке викидає населення (поряд з торгівельним центром знаходяться багатоквартирні будинки), та плату за те саме сміття.
- він звертався до позивача з листом від 27.04.2017 про укладення нового договору у відповідності до нового Закону та нових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також із заявою/листами про укладення договорів з індивідуальними споживачами, які орендують у відповідача торгівельну площу, у відповідності до ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», про здійснення перерахунку вартості послуг з вивезення відходів з огляду на те, що торгівельний центр не працював з липня 2014 року по квітень 2017 року, про встановлення відповідачу окремого контейнера для збирання сміття біля торгівельного центру. Однак відповідь на ці заяви та листи позивачем не надана, перерахунки не зроблено, договори не укладено.
- матеріали позовної заяви завірені особою, яка не має повноважень завіряти копії документів, оскільки позовна заява підписана та завірена директором КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради Сахно Р.В., а довіреність на представника позивача підписана директором Абросімовим О.О.
09.03.2021 за вх.№04-18/1861 господарський суд одержав аналогічний за змістом відзив на позовну заяву.
16.06.2021 за вх. № 5178/21 господарський суд одержав відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що:
- КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради є виконавцем послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка та займає монопольне становище щодо надання відповідних послуг із вивезення побутових відходів, тому юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які займаються господарською діяльністю, що призводить до джерел утворення відходів, з огляду на вимоги ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Про відходи», зобов`язані укладати договори з підприємством позивача та не мають права відмовитися від їх укладення. 
- договір №7 від 01.08.2011 продовжував свою дії після 31.12.2011 у відповідності до умов п.32 та на теперішній час є чинним. При цьому, позивач заперечує отримання заяви відповідача від 27.04.2017 з огляду на відсутність як запису про його реєстрацію в журналі вхідної кореспонденції за 2016 – 2017 роки, так і штампу вхідної кореспонденції на ньому із зазначенням дати його прийняття (на відміну від інших заяв відповідача, з якими він звертався до позивача).
- питання щодо проведення перерахунків за послуги з вивезення ТПВ з урахуванням нездійснення відповідачем господарської діяльності та зменшення торгівельної площі внаслідок укладення договорів оренди розглянуті позивачем, про що повідомлено відповідача відповідними листами № 01-09/228 від 13.04.2017, № 01-9/254 від 25.04.2017 про проведення перерахунку за 2015 рік та за період з 01.04.2016 по 01.01.2017. 
Непроведення перерахунку за 2014 рік та за період з січня по березень 2016 року пов`язано з тим, що з декларації за 2014 рік не вбачалось нездійснення відповідачем господарської діяльності, а декларація за 2016 рік не містила штампу про її отримання податковою інспекцією.
Щодо періоду перерахунку у зв`язку із зменшенням торгівельної площі внаслідок укладення договорів оренди, позивач пояснює, що договори оренди, які надавались відповідачем для проведення перерахунку, на підприємстві позивача не збереглися. При цьому, укладення договорів оренди не означає зменшення торгівельної площі, яка зазначена у довідці про дислокацію до договору, з огляду на те, що такі договори зазвичай укладаються на певний проміжок часу. Оскільки перерахунок проведений позивачем по 01.01.2017, можна вважати, що строк договорів оренди був визначений до 31.12.2016.
- посилання відповідача на те, що він звертався до відповідача з проханням про укладення договорів на вивіз ТПВ з підприємцями, які орендують приміщення, як і на те, що наразі приміщення перебувають в оренді, не підтверджені, з урахуванням того, що відповідні заяви у матеріалах справи відсутні, а договори оренди нежитлових приміщень, які додані до відзиву, укладені 01.01.2021 та не стосуються періоду нарахування заборгованості. 
- послуги з вивезення ТПВ надавались відповідачу за безконтейнерною схемою, як і вказано у договорі, а їх обсяг визначений у відповідності до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 259 від 30.07.2010, з урахуванням норм, встановлених рішенням Авдіївської міської ради № 147 від 27.04.2011 та розпорядженням ВЦА м. Авдіївка № 252 від 01.03.2019, згідно з якими середньорічна диференційована норма накопичення для промтоварного магазину з 27.04.2011 складає 0,26 м куб. за 1 кв.м торгівельної площі та з 01.03.2019 - 0,27 м куб. за 1 кв. м торгівельної площі відповідно.
Оскільки за умовами договору №7 від 01.08.2011 площа торгівельного приміщення складає 1 050,6 м кв., річне накопичення за період з 01.08.2011 по 28.02.2019 складає 273,15 м куб. (1050,6х0,26), а з 01.03.2019 – 283,66 м куб. (1050,6х0,27). Відповідно, у наданих позивачем рахунках та актах за період з 01.08.2011 по 28.02.2019 вказано 22,76 м куб. (річне накопичення 273,15/12 міс.), за період з 01.03.2019 по 30.09.2020 – 23,64 м куб. (річне накопичення 283,66/12 міс.). 
При цьому, ціну/тариф на послуги з вивезення побутових відходів встановлено на підставі розпоряджень ВЦА м. Авдіївка №615 від 23.10.2017 та №398 від 26.03.2019, які додано до позову.
- звільнення колишнього керівника із займаної посади не тягне за собою припинення представництва за довіреністю, оскільки таке представництво здійснюється від імені юридичної особи, а не директора особисто.
31.08.2021 за вх. № 18222/21 господарський суд одержав письмові пояснення, в яких зазначено, що:
- у 2017 – 2019 роках відповідач здійснював часткові оплати послуг за договором №7 від 01.08.2011 (як готівковим, так і безготівковим шляхом), які зараховувались в рахунок погашення боргу за 2014 – 2019 роки. 
- на підставі заяв відповідача та довідок юрисконсульта позивача проведено перерахунок за надані послуги та списано заборгованість за договором №7 від 01.08.2011 за 2015 рік та 1 квартал 2016 року з урахуванням відновлення відповідачем господарської діяльності з квітня 2016 року, про що ним зазначено в заяві від 28.11.2016. Заборгованість за 2014 рік не списана з огляду на дані про нарахування доходу в 2014 році згідно з податковою декларацією.
Також позивачем проведено перерахунок за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 у зв`язку зі зменшенням торгівельної площі і наразі заборгованість відповідача складає 77 457,78 грн.
- в п. 5 договору №7 від 01.08.2011 зазначено, що послуги з вивезення твердих відходів надаються за безконтейнерною схемою, а в п. 5 додаткової угоди до нього відображено відомості про дислокацію відповідача: м. Авдіївка, вул. К. Маркса (перейменовано на пр-т Центральний), буд. 9, вказано тип контейнеру – загальний з населенням.
Оскільки схему санітарної очистки міста Авдіївка та Правила благоустрою на території міста Авдіївка затверджено ВЦА м. Авдіївка, збирання побутових відходів за безконтейнерною схемою проводиться позивачем зі спеціально визначених контейнерних майданчиків у місті Авдіївка, тобто як і визначено в договорі № 7 від 01.08.2011 – «загальний з населенням», що узгоджується з положеннями п. 2.1.15 Методичних рекомендацій з організації збирання, перевезення, перероблення та утилізації побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово – комунального господарства України № 176 від 07.06.2010.
Порядок надання послуг з вивезення побутових відходів також визначено в договорах від 29.05.2018, 21.08.2019, 21.08.2020, укладених між КП «СЄЗ» Авдіївської міськради та ВЦА м. Авдіївка, які додані до відповіді на відзив.
Цією ж датою за вх. № 18224/21 господарський суд одержав заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №7 від 01.08.2011 в розмірі 77 457,78 грн.
Зменшення розміру позовних вимог, за поясненнями позивача, пов`язано з тим, що 03.03.2017 відповідач звернувся до позивача з заявою про здійснення перерахунку у зв`язку зі зміною площі внаслідок укладення договорів оренди. 
На підприємстві позивача було видано наказ від 14.04.2017 № 159 «Про обмір площі» та відповідно до акту обстеження від 20.04.2017 комісією проведено заміри площі оренди в будинку № 9 по проспекту Центральний, за результатом чого площа приміщення/торгівельного залу стала 830,54 кв. м.
Листом від 25.04.2017 № 01-09/254 позивач надав відповідачу відповідь про те, що йому буде зроблено перерахунок за період з 01.04.2016 по 01.01.2017 шляхом зменшення розміру торгівельної площі.
Проте, фактично перерахунок за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 зроблений не був, сума щомісячних нарахувань не змінилася та складала 1 087,25 грн на місяць. На підставі службової записки юридичної служби проведено перерахунок нарахувань за послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 шляхом зменшення розміру торгівельної площі з 1 050,6 кв.м на 830,54 кв.м і сума перерахунку склала 2 049,33 грн.
Щодо заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.
У відповідності до приписів п. 2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Нормами ч.ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Заява про зменшення розміру позовних вимог подана з пропуском встановленого строку.
Водночас, уникаючи допущення надмірного формалізму, з метою забезпечення правильного вирішення спору, суд визнав за доцільне прийняти вказану заяву та здійснювати розгляд справи з її урахуванням. 
Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) є правом, а не обов`язком відповідача, до господарського суду не надходили. Будь-які додаткові письмові пояснення/заперечення, у т.ч. щодо обставин, викладених у письмових поясненнях позивача та заяві позивача про зменшення позовних вимог, також відповідачем не надано.
На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України 05.06.2026 господарським судом підписано рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
01.08.2011 між КП «СЄЗ» Авдіївської міськради (виконавець) та ФОП Кюрджиєвим В.П. (споживач) укладений договір №7 про надання послуг з вивезення побутових відходів, за умовами якого виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач - своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором на підставі рішення Авдіївської міської ради від 04.03.2010 №5/56-1212 та відповідно до схеми санітарного очищення (п.1 договору).
Виконавець надає споживачеві послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних і рідких відходів (п.2 договору).
Послуги з вивезення твердих відходів надаються за безконтейнерною схемою (п.3 договору).
Для вивезення твердих відходів за безконтейнерною схемою споживач зобов`язаний з 7:00 до 12:00 год. та/або з 13:00 до 17:00 год. виставити у місцях, погоджених з виконавцем, закриті ємкості з відходами місткістю не більше як 0,12 куб.м (п. 5 договору).
Завантаження відходів здійснюється: твердих – виконавцем, великогабаритних і ремонтних – виконавцем або замовником (п. 7 договору).
Обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування (п.10 договору).
Розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з додатком №3 до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів (п.11 договору),
Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.12 договору).
У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа періоду, що настає за розрахунковим (п.13 договору).
Послуги оплачуються у безготівковій формі, 1 куб. м – 47,77 грн (п. 14 договору).
У разі зміни вартості послуги її виконавець повідомляє не пізніше ніж за 30 днів про це споживачеві із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань (п. 17 договору).
Договір діє з 01.08.2011 до 31.12.2011 і набирає чинності з дня його укладення (п.30 договору).
Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд (п.32 договору).
Одночасно, у п. 35 договору зазначено, що з Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання територій населених пунктів (у т.ч. у м. Авдіївка) споживач ознайомлений.
У додатковій угоді до договору сторони погодили додаток №1 «Довідка про дислокацію», в якій обумовили адресу підприємства – м. Авдіївка, вул. К. Маркса (перейменовано на пр-т Центральний), буд. 9; назву підприємства – СПД Кюрджиєв В.П.; рівень благоустрою – водопровід, каналізація; вид опалення – централізоване; площу приміщення, торгівельного залу (м кв.) – 1 050,6х0,26=273,15 м куб.; тип контейнеру, їх чисельність і вміст – загальний з населенням; періодичність вивозу відходів – згідно графіка; вартість (тариф) послуг з вивезення твердих побутових відходів - 47,77 грн за 1 м куб.; річне накопичення – 273,15 м куб.
За твердженням позивача, на виконання умов договору №7 від 01.08.2011 за період серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 79 507,11 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати цих послуг, позивач звернувся до відповідача з претензією № 01-09/1660 від 20.10.2020, в якій просив його сплатити борг у розмірі 79 507,11 грн шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підприємства: IBAN № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 32270664.
В додаток до претензії додано розрахунок суми заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів за період з серпня 2018 року по вересень 2020 року, акт звірки взаємних розрахунків за період з серпня 2018 року по вересень 2020 року, а також акти прийому – передачі послуг (виконаних робіт) та рахунки № 2039 від 20.08.2018 за серпень 2018 року на суму 1 777,01 грн (з урахуванням часткової оплати відповідача в розмірі 766,83 грн, яка зарахована позивачем з надлишку платежу за попередні періоди), № 2221 від 05.09.2018 за вересень 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 2442 від 16.10.2018 за жовтень 2018 року на суму 2 543,83 грн, № 2715 від 22.11.2018 за листопад 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 3129 від 28.12.2018 за грудень 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 241 від 24.01.2019 за січень 2019 року на суму 2 543,84 грн, № 1823 від 19.07.2019 за липень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2040 від 28.08.2019 за серпень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2248 від 20.09.2019 за вересень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2536 від 21.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 281 від 31.01.2020 за листопад, грудень 2019 року, січень 2020 року на суму 13 002,19 грн, № 523 від 28.02.2020 за лютий 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 837 від 19.03.2020 за березень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1242 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1406 від 27.05.2020 за травень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1646 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1892 від 22.07.2020 за липень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 2100 від 25.08.2020 за серпень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 2315 від 22.09.2020 за вересень 2020 року на суму 4 334,06 грн.
У відповіді від 21.12.2020 на претензію відповідач відхилив вимоги позивача з посиланням на припинення договору та неправомірність нарахування обсягу та вартості послуг через невизначеність тарифів, безпідставність надання послуг за безконтейнерною схемою, нездійснення перерахунку у зв`язку з тим, що торгівельний центр не працював з квітня 2014 року по квітень 2017 року.
Оскільки відповідач відхилив претензію та не здійснив оплату за послуги, надані за період серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 79 507,11 грн.
Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог до 77 457,78 грн у зв`язку із здійсненням перерахунку вартості послуг за попередній період з 01.04.2016 по 31.12.2016 в розмірі 2 049,33 грн через зменшення торгівельної площі, про що надав відповідну заяву за вх. № 18224/21 від 31.08.2021, яка прийнята судом. 
Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Преамбулою ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 (який був чинним у період з 30.07.2004 по 01.05.2019) передбачено, що цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
За визначеннями, наведеними у ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 , виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач – це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 4 ч.1 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. 
За змістом п. 1 ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Частиною 1 ст.19, п.1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 установлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Наведені норми кореспондуються з положеннями ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 (який введено в дію з 01.05.2019), згідно з якими надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
За визначеннями, наведеними в ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга поводження з побутовими відходами.
У відповідності до п.7 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України врегульовані ЗУ «Про відходи». 
За визначеннями, наведеними у ст. 1 ЗУ «Про відходи» (у редакції, чинній на момент укладення договору), відходи – це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.
Поряд з цим, у ст. 1 ЗУ «Про відходи» (у редакції, яка діяла в період виникнення спірних відносин) визначено, що відходи – це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; послуги з вивезення побутових відходів – це збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.
Частинами 2, 3 ст.35-1 ЗУ «Про відходи» (у редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Збирання та перевезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. 
Наведені норми кореспондуються з положеннями ч.ч. 2,3 ст.35-1 ЗУ «Про відходи» (у редакції, яка діяла в період виникнення спірних відносин), згідно з якими власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З наведених приписів законодавства вбачається, що укладення договору надання житлово-комунальних послуг, зокрема, з вивезення побутових відходів, є обов`язковим; такий договір повинен бути укладеним на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, при цьому сторони не можуть відступати від його змісту, але мають право конкретизувати його умови (ст. 630 ЦК України).
Рішенням Авдіївської міської ради №5/56-1218 від 04.03.2010 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Авдіївка» КП «СЄЗ» Авдіївської міськради визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Авдіївка.
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №370 від 25.05.2018 «Про визначення виконавця послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка» КП «СЄЗ» Авдіївської міськради визначено виконавцем послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка. 
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №822 від 15.08.2019 «Про визначення переможця конкурсу на надання послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка» КП «СЄЗ» Авдіївської міськради визначено переможцем конкурсу на надання послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка.
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №765 від 19.08.2020 «Про визначення переможця конкурсу на надання послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка Донецької області» КП «СЄЗ» Авдіївської міськради визначено переможцем конкурсу на надання послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка Донецької області.
Отже, виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Авдіївка Донецької області є позивач.
Як вище встановлено судом, між сторонами у справі укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №7 від 01.08.2011, згідно з яким позивач зобов`язався надавати послуги з вивезення побутових відходів, а відповідач – їх сплачувати у строки та на умовах, передбачених цим договором.
За твердженням позивача, на виконання умов договору №7 від 01.08.2011 за період серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 79 507,11 грн. 
У матеріалах справи наявні акти прийому – передачі послуг (виконаних робіт), які підписані позивачем одноособово, та рахунки № 2039 від 20.08.2018 за серпень 2018 року на суму 1 777,01 грн (з урахуванням часткової оплати відповідача в розмірі 766,83 грн, яка зарахована позивачем з надлишку платежу за попередні періоди), № 2221 від 05.09.2018 за вересень 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 2442 від 16.10.2018 за жовтень 2018 року на суму 2 543,83 грн, № 2715 від 22.11.2018 за листопад 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 3129 від 28.12.2018 за грудень 2018 року на суму 2 543,84 грн, № 241 від 24.01.2019 за січень 2019 року на суму 2 543,84 грн, № 1823 від 19.07.2019 за липень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2040 від 28.08.2019 за серпень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2248 від 20.09.2019 за вересень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 2536 від 21.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 4 334,06 грн, № 281 від 31.01.2020 за листопад, грудень 2019 року, січень 2020 року на суму 13 002,19 грн, № 523 від 28.02.2020 за лютий 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 837 від 19.03.2020 за березень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1242 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1406 від 27.05.2020 за травень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1646 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 1892 від 22.07.2020 за липень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 2100 від 25.08.2020 за серпень 2020 року на суму 4 334,06 грн, № 2315 від 22.09.2020 за вересень 2020 року на суму 4 334,06 грн.
Доказів щомісячного направлення відповідачу актів та рахунків матеріали справи не містять. Одночасно, акти та рахунки направлені відповідачу разом з претензією № 01-09/1660 від 20.10.2020, яка ним отримана.
У цьому випадку, суд враховує, що договір №7 від 01.08.2011 не містить умов щодо складання та надсилання актів та рахунків, як і умов, що пов`язують обов`язок відповідача щодо оплати послуг з їх підписанням/отриманням.
Частиною 1 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV). 
За приписами ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Отже, зважаючи на те, що за умовами п.п. 12, 13 договору оплата послуг має бути здійснена не пізніше ніж до 15 числа періоду, що настає за розрахунковим (що становить календарний місяць) та незалежно від підписання/отримання актів та рахунків, строк виконання відповідачем зобов`язань за серпень 2018 року настав 15.09.2018, за вересень 2018 року – 15.10.2018, за жовтень 2018 року – 15.11.2018, за листопад 2018 року – 15.12.2018, за грудень 2018 року – 15.01.2019, за січень 2019 року – 15.02.2019, за липень 2019 року – 15.08.2019, за серпень 2019 року – 15.09.2019, за вересень 2019 року – 15.10.2019, за жовтень 2019 року – 15.11.2019, за листопад 2019 року – 15.12.2019, за грудень 2019 року – 15.01.2020, за січень 2020 року – 15.02.2020, за лютий 2020 року - 15.03.2020, за березень 2020 року – 15.04.2020, за квітень 2020 року – 15.05.2020, за травень 2020 року – 15.06.2020, за червень 2020 року – 15.07.2020, за липень 2020 року – 15.08.2020, за серпень 2020 року – 15.09.2020, за вересень 2020 року – 15.10.2020.
Між тим, відповідач не здійснив оплату послуг за період серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року в повному обсязі, внаслідок чого у нього виник борг, який станом на час розгляду справи складає 77 457,78 грн з урахуванням перерахунку вартості послуг за попередній період з 01.04.2016 по 31.12.2016 у розмірі 2 049,33 грн. 
При цьому, сам факт надання позивачем послуг за цей період відповідач не заперечує. Матеріали справи не містять ні акту – претензії, який за змістом п. 26 договору складається у разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, ні будь-яких інших доказів на підтвердження таких обставин. 
Щодо доводів відповідача про неправомірність визначення обсягу та вартості послуг.
Відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері 
житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів (ч.ч.2-5 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 ).
Згідно з п.п. 1-3,6 ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання комунальних послуг; встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів (ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017). 
У п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Пунктами 6, 7, 14 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1070 від 10.12.2008 (у редакції, чинній в період виникнення спірних відносин), передбачено, що обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Зазначені норми переглядаються один раз на п`ять років. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення даних про: об`єм побутових відходів (окремо для твердих, великогабаритних, ремонтних, рідких; у разі роздільного збирання твердих відходів - окремо для кожного виду побутових відходів як вторинної сировини); тарифи на надання послуг; суму, що підлягає сплаті.
За змістом п. 1.2 Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №259 від 30.07.2010 (у редакції, чинній в період виникнення спірних відносин), норма, це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., 1 кв.м торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу. Норми надання послуг з вивезення побутових відходів визначаються з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1070 від 10.12.2008 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». 
Норми можуть розроблятися органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання, що надають послуги з вивезення побутових відходів, іншими зацікавленими організаціями. Визначення норм здійснюється за результатами вимірювання кількості побутових відходів. Основними показниками вимірювання кількості побутових відходів є: об`єм (куб.м), маса (кг), середня щільність (кг/куб.м) (п.п. 1.5-1.7 Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №259 від 30.07.2010 (у редакції, чинній в період виникнення спірних відносин)).
Рішенням ВК Авдіївської міської ради №216 від 23.06.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» з 01.08.2011 встановлено тарифи на послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - КП «СЄЗ» Авдіївської міськради об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення: для організацій усіх форм власності за 1 куб. м ТПВ (твердих побутових відходів) без ПДВ та полігону – 33,15 грн та відповідно з ПДВ та полігоном - 44,77 грн.
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №615 від 23.10.2017 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» визнано таким, що втратило чинність рішення ВК Авдіївської міської ради № 216 від 23.06.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів»; з 24.10.2017 встановлено тарифи з послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - КП «СЄЗ» Авдіївської міськради об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення: для організацій усіх форм власності за 1 куб. м ТПВ (твердих побутових відходів) без ПДВ - 93,14 грн та відповідно з ПДВ - 111,77 грн.
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №398 від 26.03.2019 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» визнано таким, що втратило чинність розпорядження ВЦА м. Авдіївка № 615 від 23.10.2017 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів»; з 15.04.2019 встановлено тарифи з послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - КП «СЄЗ» Авдіївської міськради ради об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення: для організацій усіх форм власності за 1 куб. м ТПВ (твердих побутових відходів) без ПДВ - 152,78 грн та відповідно з ПДВ - 183,34 грн.
Рішенням ВК Авдіївської міської ради №147 від 27.04.2011 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів для населення, об`єктів громадського, адміністративного та культурно – побутового призначення» визнано таким, що втратило чинність, рішення ВК Авдіївської міської ради № 301 від 23.07.2008 «Про затвердження норм накопичення ТПВ для об`єктів громадського, адміністративного та культурно – побутового призначення», № 510 від 26.11.2008 «Про внесення доповнень та змін в рішення виконавчого комітету № 301 від 23.07.2008»; затверджено норми накопичення твердих побутових відходів для населення, об`єктів загального, адміністративного та культурно-побутового призначення. Середньорічна диференційована норма накопичення для промтоварного магазину визначена у розмірі 0,26 м куб. за 1 м кв. торгівельної площі.
Розпорядженням ВЦА м. Авдіївка №252 від 01.03.2019 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів» визнано таким, що втратило чинність рішення ВК Авдіївської міської ради №147 від 27.04.2011; затверджено норми надання послуг з вивезення побутових відходів. Середньорічна диференційована норма накопичення для промтоварного магазину визначена у розмірі 0,27 м куб. за 1 м кв. торгівельної площі. 
Одночасно, за змістом п.п. 3, 5, 10, 11 договору послуги з вивезення твердих відходів надаються за беконтейнерною схемою, з виставленням у місцях, погоджених з виконавцем, закритих ємностей з відходами місткістю не більше як 0,12 м куб. Обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з додатком 3 до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів.
У додатковій угоді до договору, зокрема, погоджено: площу приміщення, торгівельного залу – 1 050,6 кв м, річне накопичення – 273,15 м куб., вартість (тариф) – 47,77 грн за 1 м куб., тип контейнеру – загальний з населенням, періодичність вивозу відходів – згідно графіку. 
Виходячи з загальної площі приміщення 1 050,6 м кв., яка визначена у додатковій угоді до договору, річне накопичення за період з 01.08.2011 по 28.02.2019 складало 273,15 м куб. (1050,6 м кв.х0,26), а місячне накопичення – 22,76 м куб. (річне накопичення 273,15 м куб./12 міс.), річне накопичення з 01.03.2019 – 283,66 м куб. (1050,6 м кв.х0,27), а місячне накопичення – 23,64 м куб. (річне накопичення 283,66 м куб./12 міс.). 
При цьому, вартість послуг визначена з урахуванням такого місячного накопичення та затверджених тарифів і у серпні 2018 року – січні 2019 року складала 2 543,84 грн з ПДВ (22,760 м куб. х 93,14 грн без ПДВ), у липні 2019 року – вересні 2020 року – 4 334,06 грн з ПДВ (23,640 м куб. х 152,78 грн без ПДВ).
Отже, обсяг та вартість послуг розраховано позивачем на підставі затверджених норм накопичення відходів з урахуванням площі приміщення та діючих тарифів, що відповідає як умовам договору та додаткової угоди, так і нормативно-правовим актам України у сфері управління відходами.
Одночасно, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 176 від 07.06.2010 затверджено Методичні рекомендації з організації збирання, перевезення, перероблення та утилізації побутових відходів.
Цими методичними рекомендаціями передбачено, що:
- у кожному населеному пункті збирання, перевезення, перероблення, утилізацію ПВ рекомендується проводити за єдиною планово-регулярною системою відповідно до встановлених державних правил і норм (п. 1.2).
- організацію збирання, перевезення, перероблення та утилізації ПВ рекомендується створити раціональною, ефективною, економічно обґрунтованою, своєчасною і регулярною, а також передбачати запасну схему збирання і перевезення ПВ (п. 1.3).
- методи та засоби збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізації ПВ рекомендується обирати з урахуванням складу та властивостей побутових відходів, їх річного обсягу утворення, кліматичних умов регіону, потреби у вторинних енергетичних та матеріальних ресурсах, органічних добривах, економічних факторів та інших вимог. Порядок поводження з ПВ у населеному пункті (селі, селищі, місті) визначається затвердженими органом місцевого самоврядування Правилами благоустрою, Схемою санітарної очистки та місцевими програмами поводження з ПВ (п. 1.5).
- у населених пунктах збирання твердих, ремонтних і великогабаритних відходів рекомендується здійснювати за контейнерною та безконтейнерною схемами (п. 2.1.1).
- за контейнерною схемою тверді, великогабаритні і ремонтні відходи збирають окремо у контейнери різної місткості, розміщені на контейнерному майданчику (п. 2.1.2).
- вимоги до розміщення контейнерів, контейнерних майданчиків та їх розмірів регламентуються санітарними правилами і нормами (п.2.1.5).
- безконтейнерна схема рекомендується для застосування у районах індивідуального житлового будівництва, де обмежена можливість проїзду спеціально обладнаних транспортних засобів, їх маневрування. Збирання твердих відходів за безконтейнерною схемою рекомендується здійснювати такими способами: власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі одноквартирних житлових будинків, земельних ділянок виносять тверді відходи у власних сміттєзбірниках у певну годину доби та самостійно завантажують їх безпосередньо у спеціально обладнаний транспортний засіб; власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі одноквартирних житлових будинків, земельних ділянок збирають тверді відходи у пластикові (полімерні) пакети (мішки) об`ємом від 120 л до 150 л, які виносять і встановлюють або біля свого будинку, або на спеціально відведеному (можливо - контейнерному) майданчику, персонал спеціально обладнаного транспортного засобу самостійно завантажує ці пакети (мішки) у спеціально обладнаний транспортний засіб (п.2.1.15).
Отже, порядок поводження з відходами, у т.ч. методи та засоби їх збирання, кількість контейнерів та їх місця розташування, наявність контейнерних майданчиків, визначаються відповідно до правил благоустрою та схеми санітарної очистки у певному населеному пункті (селі, селищі, місті), затверджених відповідним органом місцевого самоврядування.
За поясненнями позивача, вивезення твердих відходів здійснювалося у відповідності до Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 176 від 07.06.2010, Правил благоустрою на території міста Авдіївки та Схеми санітарної очистки міста Авдіївка, затверджених ВЦА м. Авдіївка, та договорів від 29.05.2018, від 21.08.2019, від 21.08.2020, укладених між ВЦА м. Авдіївка та КП «СЄЗ Авдіївської міськради» (наявні у справі), за безконтейнерною схемою зі спеціально визначених контейнерних майданчиків у м. Авдіївка, що узгоджується з умовами договору та додаткової угоди, в яких погоджено безконтейнерну схему вивезення відходів з використанням загального контейнеру, який розміщений на контейнерному майданчику.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач звертався до позивача про встановлення йому окремого (індивідуального) контейнеру для вивезення відходів, а тому його посилання в цій частині не прийняті судом до уваги.
Посилання відповідача про нездійснення позивачем перерахунків вартості послуг за період з липня 2014 року по квітень 2017 року, відхилені судом з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2016 відповідач звернувся до позивача із заявою, яка зареєстрована 28.11.2016 за №01-08/1303, в якій просив здійснити перерахунок на підставі того, що господарська діяльність була припинена з 01.07.2014 по 31.03.2016 та відновлена з 01.04.2016. В додаток до заяви відповідач надав декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, за 2015 рік, за 2016 рік, з яких вбачається, що сума доходів відповідача за 2014 рік складає 15 464,89 грн, за 2015 та 2016 роки – 0 грн.
Листом №01-09/228 від 13.04.2017 позивач надав відповідь, що з поданих відповідачем документів перерахунок за послуги з вивезення твердих побутових відходів можливий лише за 2015 рік, в наданій декларації за 2014 рік не вбачається, що діяльність не здійснювалась, а декларація за І квартал 2016 року не завірена належним чином податковою інспекцією (відсутній штамп про отримання).
28.04.2017 відповідач звернувся до позивача із заявою, яка зареєстрована 28.04.2017 за №01-08/455, в якій просив здійснити перерахунок з 01.01.2016 по 01.04.2016 та до якої додав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з відміткою про її отримання.
На підставі довідок юрисконсульта КП «СЄЗ» Авдіївської міськради, які додані до письмових пояснень за вх. №18222/21 від 31.08.2021, позивачем здійснено перерахунок вартості послуг та списано заборгованість за 2015 рік та за січень-березень 2016 року, що вбачається з уточненого розрахунку ціни позову за період з грудня 2013 року по вересень 2020 року та акту звірки взаємних розрахунків за період з грудня 2013 року по вересень 2020 за підписом бухгалтера позивача. 
Одночасно, платежі, які здійснювались відповідачем у 2017 – 2019 роках (як готівковим, так і безготівковим шляхом), зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за період квітень – грудень 2014 року, квітень – грудень 2016 року, січень – грудень 2017 року, січень – липень, серпень (частково) 2018 року, лютий – червень 2019 року.
Крім того, обставини справи свідчать, що 03.03.2017 відповідач звернувся до відповідача з заявою, яка зареєстрована позивачем 03.03.2017 за №01-08/238, в якій просив змінити з 01.04.2016 дислокацію до договору на підставі того, що торгівельна площа була зменшена, на що техніком абонслужби позивача підготовлено службову записку від 13.03.2017 про здійснення перерахунку за надані послуги з вивезення побутових відходів. 
При цьому, за змістом відповіді на відзив за вх. № 5178/21 від 16.03.2020 та службової записки техніка абонслужби позивача від 13.03.2017 підставою для зменшення торгівельної площі було укладення договорів оренди між відповідачем та орендарями. 
Заявою від 12.04.2017, яка зареєстрована позивачем 12.04.2017 за № 01-08/387, відповідач просив позивача вирішити питання про перерахунок вартості послуг з посиланням на залишення без відповіді та задоволення його попередньої заяви.
14.04.2017 на підприємстві позивача було видано наказ №159 «Про обмір торгової площі» та в подальшому складено акт обстеження від 20.04.2017, згідно з яким площа приміщення стала 830,54 м кв., тобто зменшилась на 220,06 м кв. 
Листом №01-09/254 від 25.04.2017 позивач повідомив відповідача, що за період з 01.04.2016 по 01.01.2017 буде зроблено перерахунок. Проте фактично, як пояснив і позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог за вх. № 18224/21 від 31.08.2021, перерахунок за вказаний період зроблений не був. 
Під час розгляду справи у суді позивачем здійснено перерахунок за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 у зв`язку із зменшенням розміру торгівельної площі до 830,54 м кв. та визначено суму зменшення в розмірі 2 049,33 грн (273,15 м куб. (річне накопичення (1 050,6 м кв. (площа приміщення за додатковою угодою до договору) х 0,26 м куб. (норма)) – 215,94 м куб. (річне накопичення (830,54 м кв. (зменшена площа приміщення) х 0,26 м куб. (норма)) = 57,21 м куб.; 57,21 м куб./12 міс. х 9 міс. = 42,90 м куб.; 42,90 м куб. х 47,17 грн (тариф) = 2 049,33 грн), що стало підставою для подання позивачем відповідної заяви про зменшення розміру позовних вимог за вх. № 18224/21 від 31.08.2021.
Отже, з наведеного вбачається, що позивачем проведено перерахунок вартості послуг за договором №7 від 01.08.2011 та списано заборгованість відповідача за 2015 рік та за січень-березень 2016 року у зв`язку з нездійсненням господарської діяльності, а також за квітень – грудень 2016 року (частково) у зв`язку із зменшенням торгівельної площі.
Будь-яких доказів, які підтверджують наявність підстав для проведення позивачем перерахунку вартості послуг (та списання боргу) за 2017 рік, як за будь-який інший період, у т.ч. щодо нездійснення відповідачем господарської діяльності, щодо дії (продовження строку дії) договорів оренди, укладених між відповідачем та підприємцями щодо зменшеної площі (які стали підставою для перерахунку вартості послуг за період квітень – грудень 2016 року), щодо припинення роботи позивача (про що відповідач посилається у відзиві) тощо до суду не надано. 
Договори оренди нежитлових приміщень від 01.01.2021 між приватним підприємцем Кордюжиєвим В.П. та СПД Смірновою І.В., СПД Арзумановим О.А., СПД Писковським О.О., СПД Письковським Є.О., СПД Куртакаєвим А.І., СПД Анастасовою Х.С., СПД Ходєєвою І.О., СПД Нестеренко О.Л., СПД Шерекіною І.В., СПД Шиховцовою О.М., не прийняті судом до уваги, оскільки вони не стосуються ані 2017 року, ані заявленого до стягнення періоду серпень – грудень 2018 року, січень, липень – грудень 2019 року, січень – вересень 2020 року з огляду на дату їх укладення. Крім того, ці договори не містять підписів орендодавця та орендарів.
Акт по попередньому обстеженню об`єктів, які постраждали внаслідок проведення бойових дій на території м. Авдіївка, від 03.03.2020, який затверджений в.о. керівника військово – цивільної адміністрації міста Авдіївка та згідно з яким проведено обстеження торгівельного центру за адресою м. Авдіївка, пр-т Центральний,9 та встановлено часткове руйнування шиферного покриття даху житлового будинку, пошкодження скління будівлі (відновлено за рахунок коштів власника), не прийнятий судом до уваги, оскільки він також не стосується 2017 року з огляду на дату його складання, і сам по собі не свідчить про наявність підстав для проведення перерахунку за 2020 рік, з урахуванням того, що він не містить жодних висновків про неможливість подальшої експлуатації торгівельного центру. 
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач звертався до позивача щодо здійснення перерахунку вартості послуг у зв`язку з нездійсненням господарської діяльності у 2020 році через руйнування шиферного покриття даху житлового будинку та неможливість експлуатації торгівельного центру, такі обставини у відзиві на позов також не зазначені.
Посилання відповідача на те, що приміщення торгівельного центру передані в оренду іншим особам, з якими мають бути укладені договори про надання послуг з вивезення побутових відходів, а отже він не є споживачем послуг за договором та не повинен сплачувати за такі послуги, не прийняті судом до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.
Матеріали справи не містять договорів оренди, які укладені між відповідачем та іншими особами - орендарями приміщень, які належать відповідачу, як і договорів про надання послуг з вивезення побутових відходів, які укладені між такими особами безпосередньо з позивачем, та які діяли у спірний період. Доказів звернення відповідача до позивача з наданням таких договорів оренди до суду також не надано. При цьому, договори оренди нежитлових приміщень, про які зазначено вище, складені у 2021 році, борг за який позивачем не заявлено. 
Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач є власником торгівельного центру, що підтверджено ним у відзиві на позов за вх.№ 04-18/1838 від 05.03.2021 (за вх. № 04-18/1861 від 09.03.2021), та зобов`язаний утримувати своє майно в силу актів цивільного законодавства, зокрема, ст. 322 ЦК України.
Щодо доводів відповідача про припинення договору.
Частинами 1-3 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
У п.30 договору сторони встановили, що договір діє з 01.08.2011 до 31.12.2011 і набирає чинності з дня його укладення.
Відповідно до п.32 договору він вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.
Відповідач у відзиві зазначив, що дія договору закінчилась 31.12.2011, проте не навів з яких підстав та не надав доказів на їх підтвердження. 
Посилання відповідача на заяву від 27.04.2017 суд до уваги не приймає з огляду наступне.
За змістом заяви від 27.04.2017 відповідач просив позивача укласти договір на вивезення побутових відходів та зазначив наступні відомості: СПД Кюрджиєв В.П., адреса пр-т Центральний,9, торгівельна площа 830,54 м кв., договір дійсний з 01.04.2016. 
По-перше, відповідач не надав доказів надсилання/вручення позивачу вказаної заяви.
Наявність на заяві напису «Майор І.Я. розглянути» та підпис невідомої особи не доводять обставин, що вона була отримана позивачем, оскільки відмітка про її отримання або вхідний штамп підприємства про отримання, як і запис про її реєстрацію в журналі вхідної кореспонденції КП «СЄЗ Авдіївської міськради за 2016-2017 роки, відсутні (на відміну від інших заяв, з якими відповідач звертався до позивача), а підпис (який міститься під цим написом) не має розшифрування з зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, посади особи, яка засвідчила такий напис. 
До того ж, позивач заперечує отримання заяви від 27.04.2017.
По – друге, ч.1 ст.641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Заява відповідача не містить істотних умов договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, а тому не може вважатися належною пропозицією укласти новий договір такого виду.
По-третє, у заяві від 27.04.2017 відповідач не порушує питання щодо розірвання діючого договору № 7 від 01.08.2011, який стосується того ж об`єкту (торгівельного центру) за адресою АДРЕСА_1 з наведенням відповідних підстав. 
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача про розірвання договору № 7 від 01.08.2011 та укладення відповідної додаткової угоди в порядку п. 31, яким передбачено, що зміна умов договору проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін, або ж звернення до суду з відповідною вимогою у разі наявності обставин безпідставного ухилення позивача від розірвання договору.
По-четверте, зменшення торгівельної площі (з 1 050,6 м кв. до 830,54 м кв.), чим фактично обґрунтована заява від 27.04.2017, стало підставою для перерахунку вартості послуг за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 (лист позивача від 25.04.2017 №01-09/254, наданий у відповідь на заяву відповідача від 03.03.2017), який зроблений під час розгляду справи шляхом зменшення розміру позовних вимог.
З цих же підстав суд не приймає до уваги заяву відповідача від 17.02.2020 (додатком до якої вказана заява від 27.04.2017), відповідь відповідача від 24.02.2020 на претензію позивача та заяву відповідача від 21.12.2020, в яких йдеться про подання заяви від 27.04.2017 та укладення договору на вивіз побутового сміття. При цьому, питання про перерахунки за 2014 – 2017 роки у зв`язку з тим, що торгівельний центр не працював, про що також йдеться у цих зверненнях, розглянуто позивачем шляхом списання боргу за 2015 рік та січень -березень 2016 року у квітні 2017 року.
Одночасно, суд враховує, що протягом 2017 – 2019 років відповідач здійснював оплату послуг (як готівковим, так і безготівковим шляхом) та неодноразово звертався до позивача про здійснення перерахунків, чим фактично визнавав продовження строку дії договору № 7 від 01.08.2011.
Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність за місяць до закінчення строку дії договору № 7 від 01.08.2011 відмови однієї із сторін від договору, за висновком суду, цей договір продовжив свою дію відповідно до п.32 на наступні періоди, починаючи з 01.01.2012, та був чинним на момент звернення позивача з цим позовом до суду.
Щодо доводів відповідача про відсутність у представника позивача Удовенка О.Є. повноважень завіряти копії документів, доданих до позовної заяви.
Пунктом 1 ч.1 ст.60 ГПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 цієї статті встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом відповідно до вимог закону) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Відповідно до ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Як вбачається із матеріалів позовної заяви, копії документів які до неї додані засвідчені начальником юридичної служби КП «СЄЗ» Авдіївської міськради Удовенко О.С.
До матеріалів позовної заяви позивачем додана довіреність б/н від 01.02.2020, яка видана директором КП «СЄЗ» Авдіївської міськради Абросімовим О.О., на ім`я начальника юридичної служби КП «СЄЗ» Авдіївської міськради Удовенка О.С., якою останнього уповноважено представляти інтереси підприємства, зокрема в господарських судах усіх інстанцій з усіма правами, які надані відповідним чинним законодавством позивачу, у т.ч. подавати та завіряти заяви, документи.
Частиною 1 ст.247 ЦК України передбачено, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.
У вказаній довіреності від 01.02.2020 зазначено, що довіреність видана строком на рік і дійсна без нотаріального посвідчення.
Отже, довіреність діяла до 01.02.2021 та з огляду на дату звернення позивача з позовом до суду – 16.01.2021 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) була чинною на момент подання позовної заяви.
Суд враховує, що згідно з розпорядженням керівника ВЦА м. Авдіївка «Про кадрові питання» №108о/с від 04.09.2020 Амбросімова О.О. звільнено з посади директора КП «СЄЗ» Авдіївської міськради з 04.09.2020, виконання обов`язків директора підприємства покладено на Сахна Р.В.
Розпорядженням керівника ВЦА м. Авдіївка «Про кадрові питання» №157о/с від 30.12.2020 Сахна Р.В. призначено директором КП «СЄЗ» Авдіївської міськради з 01.01.2021.
Частиною 1 ст.248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.
Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі не надання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування
Відповідачем доказів на підтвердження обставин припинення представництва за довіреністю від 01.02.2020 суду не надано.
Частинами 1, 2 ст.249 ЦК України встановлено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.
Докази скасування вказаної довіреності у матеріалах справи також відсутні.
З огляду на наведене, за висновком суду, представник Удовенко О.Є. на момент звернення позивача з позовом до суду діяв в межах наданих йому повноважень та мав право завіряти копії доданих до позовної заяви документів.
Одночасно суд враховує наступне.
За змістом відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.05.2022 ФОП Кюрджиєв В.П. припинив здійснювати підприємницьку діяльність та втратив статус фізичної особи-підприємця, про що вчинено запис №2002710060004012423.
Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Відтак, зобов`язання ФОП Кюрджиєва В.П. за договором №7 від 01.08.2011 залишились за ним як фізичною особою.
При цьому, якщо стороною господарського спору є громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але під час розгляду справи втратив цей статус, то зміна статусу, що відбулася після відкриття провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.
Близькі за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №916/559/17.
За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 7 від 01.08.2011 в розмірі 77 457,78 грн, а отже і про їх задоволення.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Під час звернення позивача з позовом до суду з заявленими вимогами в розмірі 79 507,11 грн ним сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір», у загальному розмірі 2 270 грн (2 102 грн згідно з платіжним дорученням №1754 від 29.12.2020 та 168 грн згідно з платіжним дорученням №11 від 13.01.2021 ).
Пунктом 1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Заявою про зменшення позовних вимог за вх. № 18224/21 від 31.08.2021 позивач зменшив розмір заявленої до стягнення заборгованості з 79 507,11 грн до 77 457,78 грн.
Водночас, оскільки позивачем під час звернення з позовом до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, встановленому Законом, в частині зменшених позовних вимог він поверненню не підлягає. Судовий збір у розмірі 2 270 грн покладається на відповідача на підставі ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 – 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради задовольнити.
2. Стягнути з Кюрджиєва Володимира Павловича (адреса реєстрації АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання АДРЕСА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (85302, Донецька обл., Покровський р-н, м. Покровськ, вул. Коцюбайла Дмитра «Да Вінчі», буд. 138; ідент. код 32270664) заборгованість в розмірі 77 457 (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн 78 коп., судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 05.06.2026.

Суддя Л.В. Ніколаєва