КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року Київ справа №810/4753/15
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Городище-Пустоварівський цукровий завод» (змінено організаційно-правову форму на акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод») до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Публічне акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод» (актуальна організаційно-правова форма - акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод») (АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод», товариство, платник податків) звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (правонаступник Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області).
Просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 15.09.2015 № 0002232200, № 0002222200 та № 0002242200.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення податкового органу від 15.09.2015 № 0002232200, № 0002222200 та № 0002242200.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.04.2021 заяву Публічного акціонерного товариства «Городище-Пустоварівський цукровий завод» про часткову відмову від позову від 29.04.2021 задоволено.
Прийнято відмову Публічного акціонерного товариства «Городище-Пустоварівський цукровий завод» від позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002232200 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 113893,00 грн та штрафних санкцій в сумі 28 473,25 грн.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017 у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002232200 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 113893,00 грн та штрафних санкцій в сумі 28473,25 грн визнано нечинною та закрито провадження у справі №810/4753/15 в цій частині.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС, задоволено частково.
В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017 скасовано, справу №810/4753/15 направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду, та за результатом автоматизованого розподілу, проведеного 09.04.2025, передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Скрипці І.М.
Ухвалою суду від 20.06.2025 адміністративну справу №810/4753/15 прийнято до провадження судді Скрипки І.М. та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Названою ухвалою судом призначено підготовче судове засідання.
У підготовче судове засідання, призначене на 12.08.2025, прибули представник позивача та представник відповідача. Під час судового засідання, у зв`язку із необхідністю витребування додаткових доказів, судом оголошено перерву.
Наступне судове засідання, яке призначено на 11.09.2025, знято з розгляду, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.
У судове засідання, призначене на 07.10.2025, з`явились представники відповідача та представник позивача. Протокольною ухвалою від 07.10.2025 судом оголошено перерву у зв`язку із витребуванням додаткових доказів. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 витребувано від Володарської селищної ради необхідну інформацію та докази.
У судове засідання, призначене на 18.11.2025, прибули представник позивача та представник відповідача. Судове засідання відкладене на 08.01.2026.
08.01.2026 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті.
03.02.2026 розпочато судовий розгляд справи по суті, представники сторін надали пояснення, підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті вимог, і після стадії запитань суд, з урахуванням думки сторін, перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведена документальна планова виїзна перевірка товариства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, за результатами якої контролюючий орган дійшов помилкових висновків про порушення податкового законодавства. Вказали, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання. Звертали увагу на необґрунтованість доводів акта перевірки про надання позивачем послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості, що призвело до зменшення бази оподаткування податком на прибуток, наголосили, що це не відповідає дійсності, оскільки податковим органом неправильно здійснено відповідні розрахунки. Також вважають неправильним донарахування відповідачем суми орендної плати за земельну ділянку, з огляду на недоведеність офіційного оприлюднення рішення Городище-Пустоварівської сільської ради від 28 січня 2011 року №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське» та застосування неправильного коефіцієнту функціонального використання.
Відповідач, у поданому до суду відзиві, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказав, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Городище Пустоварівський цукровий завод», за результатами якої виявлено порушення вимог податкового законодавства. Зазначали про відсутність трудових ресурсів, фізичної, технічної та технологічної можливості до вчинення задекларованих господарських операцій. Посилалися на заниження підприємством орендної плати за земельні ділянки та надання позивачем послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості. Вважають, що такі обставини є достатніми підставами для прийняття оскаржуваних рішень.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та відповідні їм обставини, суд встановив наступне.
Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 07.09.2015 №162/220/00372428.
Перевіркою встановлено порушення платником вимог:
- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 135.1, 135.2 статті 135, пунктів 138.4, 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 3 713 278 грн;
- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 3 816 126 грн та завищено від`ємне значення (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24) в сумі 164 776 грн; 
- підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271, пункту 286.2 статті 286, підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму плати за землю на 2 097 693 грн.
На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.09.2015:
1) №0002232200, яким донараховано податок на додану вартість у сумі 3 816 126 грн за основним платежем та 954 032 грн за штрафними санкціями;
2) №0002222200, яким донараховано податок на прибуток приватних підприємств в сумі 3 713 278 грн за основним платежем та 928 320 грн за штрафними санкціями; 
3) №0002242200, яким донараховано орендну плату з юридичних осіб в сумі 2 097 693 грн за основним платежем та 524 423 грн за штрафними санкціями.
Підставою для визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, орендної плати та застосування до позивача штрафних санкцій слугували висновки податкового органу про:
- нереальність господарських операцій між позивачем і його контрагентами ТОВ «Васгард», ТОВ «Іберція», ТОВ «Ярмак Трейд», ТОВ «Діагрісс», ТОВ «Галс Агро», ТОВ «Олвітехно», ТОВ «Антарес-ЮА», ТОВ «Інком Строй», ТОВ «Альфа Трейд Груп» ТОВ «Лейтер Плюс», ТОВ «ТД «Галс Агро», ТОВ «ТД Манго-Трейд», ТОВ «Олмтранс»;
- надання сільськогосподарським виробникам послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості;
- заниження плати за землю (орендної плати).
Суд звертає увагу, що, скасовуючи у частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017, і направляючи справу на новий розгляду, Верховний Суд наголосив, що судами не досліджено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) при реалізації послуг по переробці цукрових буряків за цінами, нижчими від виробничої собівартості, не досліджено наявність факторів, які зумовили збитковість господарських операцій та не досліджено, що збиткові операції за наведеними вище господарськими операціями призвели до збитковості/ прибутковості підприємства в цілому за 2013 рік. В матеріалах справи відсутня податкова звітність за 2013 рік, та відсутні будь-які обґрунтування позивача щодо доцільності здійснення збиткових операцій. 
Важливо звернути увагу, що товариство у позові посилається на хибність висновків податкового органу, що позивач здійснював переробку цукрового буряка за ціною нижче собівартості, і зазначав, що це не відповідає дійсності, а розрахунки щодо собівартості цих послуг є некоректними.
Проте, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено та не досліджено питання ціни послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року, та їх порівняння з ціною собівартості за наведеними господарськими операціями.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що судам попередніх інстанцій необхідно дослідити доводи сторін про збитковість/прибутковість послуг по переробці цукрових буряків, встановити наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) при реалізації послуг по переробці цукрових буряків за цінами, нижчими від виробничої собівартості, визначити наявність факторів, які зумовили збитковість господарських операцій, якщо такі мали місце у таких правовідносинах.
Також Верховний Суд констатував, що суди дійшли передчасного висновку про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002242200, яким позивачу донараховано орендну плату з юридичних осіб в сумі 2 097 693 грн за основним платежем та 524 423 грн за штрафними санкціями.
Верховний Суд зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 у справі №810/5707/14 визнано протиправними дії Відділу Держземагентства у Володарському районі Київської області щодо застосування коефіцієнту 1,2 при формуванні витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивача та зобов`язано Відділ Держземагентства у Володарському районі Київської області видати позивачу витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням її змішаного використання (землі промисловості, землі комерційного використання, землі громадського призначення, землі під зеленими насадженнями, землі відведені під майбутнє будівництво). Натомість, судами не досліджено, не перевірено та не надано оцінку які факти встановлено цим рішенням, з урахуванням тієї обставини, що вказаним рішенням визнано протиправними дії Відділу Держземагентства у Володарському районі Київської області щодо застосування коефіцієнту 1,2 при формуванні Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 644 від 05.08.2014, а спірним податковим повідомленням-рішенням донараховано суму орендної плати за 2012, 2013 та 2014 роки.
Суд зазначає, що положеннями частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Тому, при новому розгляді справи, суд зважає на зміст постанови Верховного Суду від 29.04.2021 у цій справі та здійснює новий розгляд у межах, вказаних Верховним Судом.
Тобто необхідним є з`ясування наступних двох питань: 
1) збитковість або ж прибутковість послуг по переробці цукрових буряків; наявність економічних або інших причин при реалізації послуг по переробці давальницької сировини за цінами, нижчими від виробничої собівартості, наявність факторів, які зумовили збитковість, якщо такі мали місце;
2) наявність доказів оприлюднення у будь-якій формі рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки і факти, які встановлені Київським апеляційним адміністративним судом у рішенні від 25.03.2025 у справі №810/5707/14.
Стосовно ж реальності операцій із перерахованими вище контрагентами, то у описовій і мотивувальній частині постанови від 29.04.2021 Верховний Суд констатував, що «суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність формування податкового кредиту в цій частині.
Приймаючи до уваги встановлення судами попередніх інстанцій використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у постачальників товарно-матеріальних цінностей, руху активів, колегія суддів не приймає посилання скаржника на відсутність доказів використання товару у господарській діяльності та неправомірність формування витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість за наведеними вище господарськими операціями. Зазначені доводи податкового органу досліджено судами та надано їм відповідну оцінку.
Податковий орган доводами касаційної скарги не спростовує висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності відображення позивачем у податковому обліку господарських операцій з наведеними вище контрагентами».
При цьому фактично такий висновок Верховний Суд не відобразив у резолютивній частині своєї постанови. Представники сторін у судовому засіданні також визнали, що під час касаційного розгляду зроблено висновок про правильність висновків суду першої та апеляційної інстанцій у питанні реальності операцій.
Щодо висновків контролюючого органу про надання сільськогосподарським виробникам послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості за наслідками чого прийняті податкові повідомлення-рішення 15.09.2015 № 0002222200 та № 0002232200 (у відповідній частині), судом встановлено таке.
Так, на думку податкового органу, позивачем занижено дохід від реалізації послуг по переробці цукрових буряків у сумі 15591262,00 грн за 2013 pік у результаті надання сільськогосподарським виробникам послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості. Відповідач переконаний, що операція з надання послуг переробки за ціною нижче собівартості є потенційно збитковою для підприємства, що впливає на прибутковість господарської діяльності, оскільки підприємство не отримує доходу та інших економічних вигод у своїй підприємницькій діяльності.
За результатом такого висновку контролюючого органу товариству позивача донараховано 2 962 340 грн податку на прибуток і 15 591 262 грн податку на додану вартість.
Відповідний висновок обумовлений стверджуваною відповідачем собівартістю послуг по переробці цукрового буряку у сумі 279,02 грн.
Позивач, у свою чергу, наголошує на помилковості визначення такого розміру.
Так, ще при первинному розгляді справи представником позивача пояснено, що на початку кожного року керівництво товариства приймає рішення про початок підготовки виробничих потужностей до сезону виробництва цукру. Зазначено, що крім необхідності витрат на поточний ремонт та модернізацію обладнання, придбання витратних матеріалів для виробництва та пакування цукру, головним питанням доцільності запуску заводу є забезпеченість сировиною – цукровим буряком, а через постійне скорочення посівних площ під цукровим буряком в Україні з 120 цукрових заводів у 2006 році, у 2012 році працювало 63, а у 2015 році планували розпочати роботу не більше 40 заводів. Вказали, що при виробничій потужності переробки у 2 тис. тон буряку на добу, мінімальна економічно обґрунтована кількість буряку складає 120 тис. тон, що забезпечить завантаженість заводу не менше 60 днів на рік. 
Пояснили, що кожного року перед початком посівної керівництво заводу проводить переговори про постачання сировини, її об`єм та ціну переробки з головними постачальниками – сільгосппідприємствами Київської області, які розташовані неподалік заводу; а постійне зростання вартості палива та транспортних послуг робить перевезення буряку з більш віддалених господарств нерентабельним.
Деталізували, що загальна економічна ситуація на ринку цукрового буряку характеризується тим, що з кожним роком все більше сільськогосподарських підприємств відмовляються від вирощування цукрового буряку і переходять на вирощування більш простих культур, таких як кукурудза, пшениця, соя. Це пояснюється тим, що вирощування цукрового буряку – набагато складніший виробничий процес, потребує значних витрат на засоби захисту рослин, добрива, відповідних кліматичних умов, щоб забезпечувався правильний рівень цукристості буряку. Зазначили, що господарствами, які з року в рік забезпечують від 75 до 85 відсотків загального об`єму переробленого буряку є: ПОП «Вперед», ТОВ Агрофірма «НИВА», ПАТ «Городище – Пустоварівський бурякорадгосп», ТОВ «Фастівка», ТОВ «СВК «Світанок», ПОПП «Еліта». Саме з цими підприємствами узгоджуються планові об`єми постачання буряку та пропонується ціна на переробку. При розрахунку пропозиції по ціні переробки приймається планова виробнича собівартість; складнощі розрахунку виробничої собівартості полягають у тому, що на початку року неможливо спрогнозувати ціну на природний газ, що буде постачатися у четвертому кварталі року, та курс долара США, до якого прив`язаний розрахунок його ціни; вартість природного газу складає більше половини фактичної собівартості переробки.
Наголосили, що якщо запропонована ціна переробки виявиться зависокою для сільгоспвиробників – посівні площі господарств будуть засіяні не цукровим буряком, а, наприклад, соняшником чи кукурудзою – завод залишиться без сировини і вимушений буде зупинитися. Тому позивачу потрібно запропонувати для сільгоспвиробників таку ціну переробки, яка б зробила для них вигідним вирощування цукрового буряку і його поставку на цукровий завод позивача. Повідомили, що із перерахованими постачальниками цукрового буряку товариство співпрацює багато років (більше 25 років), вони поставляють на цукровий завод практично весь об`єм вирощеного ними цукрового буряку (зокрема, у 2013 році ТОВ «Фастівка» поставило 17 955,895 тон, ТОВ «СВК «Світанок» - 19 403,504 тон, ПОП «Вперед» - 34 031,591 тон, ПОПП «Еліта» - 30 168,496 тон, АТ «Городище – Пустоварівський бурякорадгосп» - 15 830,797 тон, ТОВ Агрофірма «Нива» - 27 339,644 тон; загалом – 144 000 тон буряку). Пояснили, що тому для таких постачальників позивачем пропонувались більш вигідні умови і ціна переробки практично на рівні собівартості переробки. 
Просили звернути увагу на обставину, що у цілому діяльність позивача у 2013 році була прибутковою.
Так, судом досліджено наказ №5 від 01.01.2013 стосовно облікової політики ПАТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» (т.2 а.с.143-151).
У пункті 3.26 наказу закріплено необхідність відображати витрати в бухгалтерському обліку відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати».
У пункті 3.27.1 встановлено в основному виробництві використовувати позамовний метод обліку витрат на виробництво та калькулювання фактичної виробничої собівартості продукції. У всіх інших цехах допоміжного виробництва простий метод калькулювання. Установлено перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції, робіт та послуг (додаток 12 до наказу). До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) визначено включати: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати. Встановлено, що звичайна ціна на виготовлення продукції, послуг по переробці цукрового буряка визначається виходячи із виробничої собівартості. 
Пунктом 3.27.2 унормовано, що загальновиробничі витрати відносяться до повної собівартості продукції, робіт та послуг по переробці цукрового заводу.
У відповідності до пункту 3.28 наказу перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості визначається у додатку 12 до такого наказу.
До цього переліку включаються: транспортно-заготівельні витрати; сировина і матеріали; паливо; тара і тарні матеріали; МШП; товари; розрахунки по заробітній платі; розрахунки по загальнообов`язковому державному страхуванню; розрахунки з учасниками; забезпечення виплат відпусток.
При цьому, згідно даних перевірки, до розрахунку взято витрати та кількість переробленого цукрового буряка, за наступними показниками:
1. Початкове сальдо: знос основних засобів (1068304,17 грн), транспортно-торгівельні (1673707,58 грн), сировина і матеріали (5867660,40 грн), паливо (1290970,64 грн), тара і тарні матеріали (14760,05 грн), запасні частини (93736,25 грн), МШП (19816,72 грн), допоміжне виробництво (1183510,54 грн), обслуговуюче виробництво (179391,61 грн).
2. Готова продукція (К-т 20346729,22 грн): товари на складі (349,13 грн), товари в торгівлі (46102,13 грн), розрахунки підзвітними особами (165,00 грн), витрати майбутніх періодів (4639030,50 грн), забезпечення виплат відпусток (145328,64 грн).
3. Розрахунки з вітчизняними постачальниками (Д-т -7577932,46 грн): розрахунки з учасниками ПФГ (8691,88 грн), розрахунки ЗДСС (595627,88 грн), розрахунки по заробітній платі (1583573,82 грн).
4. Собівартість реалізованих послуг (К-т – 5547112,75 грн): загальновиробничі витрати (529491,70 грн).
Всього: Д-т = 25115247,84 грн, К-т = 25547112,75 грн.
За твердженнями податкового органу, кількість переробленого давальницького цукрового буряку урожаю 2013 року становить: 183882,463 т (загальна кількість прийнятого до переробки) – 17957,226 т (власний буряк) = 165925 т.
Так, відповідачем вирахувана питома вага переробленого власного цукрового буряку у загальній кількості переробки, згідно розрахунку, питома вага становить: 17957,226 т (власний буряк) / 183882,436 т (загальна кількість прийнятого до переробки) = 9,77%.
Проте, як пояснено позивачем та виявлено судом, при розрахунку собівартості податковим органом взята неправильна кількість переробленого цукрового буряку, оскільки останнім не враховано втрати при зберіганні сировини, які складають 2,8%, тому кількість перероблено буряку складає 178732,00 т, а не 183882,463 т.
Відповідачем не враховано і те, що витрати по енергоносіях у сумі 28587,54 грн віднесені до собівартості переробки буряку, а також не враховані витрати по сплаті відсотків за користування кредитом на суму 4847810,68 грн.
Так, за даними товариства, розрахунок виробничої собівартості має бути здійснений наступним чином: «основне виробництво»: транспортно-заготівельні витрати (1673707,85 грн), сировина та матеріали (5867660,40 грн), паливо (1290970,64 грн), тара та тарні матеріали (14760,05 грн), МШП (19816,72 грн), товари на складі (349,13 грн), товари в торгівлі (46102,13 грн), розрахунки підзвітними особами (165,00 грн), забезпечення виплат відпусток (145328,64 грн), Розрахунки з вітчизняними постачальниками (Д-т -7577932,46 грн), розрахунки з учасниками ПФГ (8691,88 грн), розрахунки ЗДСС (595627,88 грн), розрахунки по заробітній платі (1583573,82 грн). Всього: 18824520,48 грн.
З вказаної загальної суми витрат відносяться на виробництво цукру - піску: транспортно - заготівельні витрати + сировина та матеріали + паливо (1673707,58 грн + 5867660,40 грн + 1290970,64 грн) = 8 832 338,54 грн.
Питома вага переробленого власного буряка у загальній кількості прийнятого до переробки цукрового буряка становить 10,05%.
Сума витрат на цукор становить: (загальна сума витрат) - витрати, які відносять на собівартість цукру) Х 10,05% = (18 824 520,48 грн. - 8 832 338,54 грн.) X 10,05% = 1 004 214,29 грн.
Отже загальна сума витрат, які відносяться тільки на собівартість цукру становить:
8 832 338,54 грн + 1 004 214,29 грн= 9 836 552,83 грн.
Загальна сума витрат, які відносяться на собівартість наданих послуг по переробці цукрового буряка становить: загальна сума витрат - сума витрат, які відносяться тільки на собівартість цукру - витрати на послуги по оренді приміщень, зберігання цукру, нафтопродуктів, погрузці цукрового буряка + витрати на енергоносії, які відносяться до виробничої собівартості переробки (18824520,48 грн - 9836552,83 грн - 230784,46 грн + 24 113 961,52 грн) = 32 871 144,71 грн.
Між тим, щодо витрат на енергоносії, які відносяться до виробничої собівартості переробки:
загальна сума витрат на енергоносії - енергоносії, які відносять на собівартість цукру - адміністративні витрати - збутові витрати - інші операційні витрати (28587980,45 грн - 2873092,04 грн - 829051,43 грн - 571759,60 грн - 200115,86 грн) = 24 113 961,52 грн.
Так, із наданих документів і пояснень позивача вбачається, що виробнича собівартість наданих послуг переробки 1 тони цукрового буряка урожаю 2013 року становить: загальна сума витрат на собівартість наданих послуг (32871144,71 грн) поділена на загальну кількість прийнятого до переробки буряка (178732,0 т), та дорівнює 183,91 грн, а не 279,02 грн, як стверджено контролюючим органом.
Всього за звітний період реалізовано послуг по переробці цукрового буряка на загальну суму 32309533,34 грн.
Враховуючи це, середня ціна реалізованих послуг по переробці становить: загальна сума реалізованих послуг по переробці буряка/загальна переробленого буряка = 32309533,34 грн/165 925,26 т = 194,72 грн.
Судом враховуються надані позивачем копії договорів переробки цукрового буряку на давальницьких умовах та відповідні акти переробки, в яких вказана ціна переробки буряку.
Серед таких: 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 30.09.2013 №176 на суму 2418 091, 20 грн (т.6 а.с.57);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.10.2013 №198 на суму 1051862,77 грн (т.6 а.с.58);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 28.11.2013 №232 на суму 2215443,80 грн (т.6 а.с.66зв.); 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 24.11.2013 №201 на суму 956640,97 грн (т.6 а.с.60);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №236 на суму 1597872,20 грн (т.6 а.с.61);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 31.10.2013 №204 на суму 1897630,60 грн (т.6 а.с.62);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 30.11.2013 №200 на суму 545338,80 грн (т.6 а.с.63);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 11.11.2013 №226 на суму 580386, 52 грн (т.6 а.с.64); 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 30.10.2013 №199 на суму 4518564,90 грн (т.6 а.с.65);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №235 на суму 1556637,80 грн (т.6 а.с.66); 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 16.12.2013 №265 на суму 3252485,00 грн (т.6 а.с.67); 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №259 на суму 45644,11 грн (т.6 а.с.68);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №238 на суму 78968,94 грн (т.6 а.с.69); 
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №260 на суму 45644,11 грн (т.6 а.с.70); 
- акт здачі-приймання робіт надання послуг по переробці цукрового буряка від 16.12.2013 №264 на суму 830220,40 грн (т.6 а.с.63);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 31.10.2013 №203 на суму 2324063,00 грн (т.6 а.с.64);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 22.11.2013 №230 на суму 215756,60 грн (т.6 а.с.65);
- акт здачі-приймання робіт надання послуг по переробці цукрового буряка від 25.10.2013 №197 на суму 1002647,72 грн (т.6 а.с.67зв.);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №261 на суму 45644,11 грн (т.6 а.с.68зв.);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №237 на суму 684651,63 грн (т.6 а.с.69зв.);
- акт здачі-приймання робіт надання послуг по переробці цукрового буряка від 16.12.2013 №263 на суму 95676,20 грн (т.6 а.с.61зв.);
- акт здачі-приймання робіт надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №233 на суму 2335939,00 грн (т.6 а.с.62);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 31.10.2013 №202 на суму 2961614,00 грн (а.с.60);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 28.11.2013 №231 на суму 2115444,20 грн (т.6 а.с.59зв.);
- акт здачі-приймання робіт надання послуг по переробці цукрового буряка від 16.12.2013 №262 на суму 2380792,00 грн (т.6 а.с.58зв.);
- акт здачі-приймання робіт / надання послуг по переробці цукрового буряка від 29.11.2013 №234 на суму 3233526,00 грн (т.6 а.с.57зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 14.08.2013 №1/1, укладений між позивачем та ТОВ «Вперед» (т.6 а.с.71-71зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 14.08.2013 №2/1, укладений між позивачем та ПАТ «Городище Пустоварівський Бурякорадгосп» (т.6 а.с.72-72зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 15.08.2013 №5/1, укладений між позивачем та ТОВ ПООП «Еліта» (т.6 а.с.73-73зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 15.08.2013 №4/1, укладений між позивачем та ТОВ АФ «Нива» (т.6 а.с.74-74зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 29.08.2013 №9/1, укладений між позивачем та ПП «Агрофірма Розволожжя» (т.6 а.с.75-76.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 15.08.2013 №10/1 «А», укладений між позивачем та ТОВ «Ім. Шевченка» (т.6 а.с.77-77зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 15.08.2013 №3/1, укладений між позивачем та ТОВ «Фастівка» (т.6 а.с.79-79зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 14.08.2013 №6/1, укладений між позивачем та ТОВ СВК «Світанок» (т.6 а.с.81-81зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 15.08.2013 №10/1, укладений між позивачем та ТОВ «Ім. Шевченка» (т.6 а.с.78-78зв.);
- договір переробки цукрового буряка на давальницьких умовах від 16.08.2013 №7/1, укладений між позивачем та СТОВ «Черепин» (т.6 а.с.80-80зв.).
Також позивачем надано, а судом досліджено Баланс (Звіт про фінансовий стан) і Звіт про фінансові результати товариства за 2013 рік (т.6 а.с.53-56), з яких вбачається, що діяльність товариства у 2013 році була прибутковою.
Як пояснили представники сторін у судовому засіданні, будь-яких інших документів стосовно операцій по наданню послуг із переробки цукрового буряку як у товариства позивача, так і у податкового органу не зберіглося.
Як вже зазначалося, позивачем пояснено та підтверджено первинною документацією, що постачальники, господарські операції з якими взято до уваги відповідачем під час перевірки, поставляють на цукровий завод позивача основну частину об`єму цукрового буряку (більше 144 тон у 2013 році), у зв`язку із чим, ПАТ «Городище Пустоварівський цукровий завод» пропонував їм найвигідніші умови і ціни переробки.
При цьому, суд констатує, що згідно фінансової звітності позивача за 2013 рік, діяльність останнього характеризується прибутковістю. Зокрема у відповідності до Звіту про фінансові результати за 2013 рік чистий прибуток ПАТ «Городище Пустоварівський цукровий завод» після сплати обов`язкових податків та платежів склав 89000,00 грн.
Надаючи правову оцінку, у цій частині спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
За нормами статті 23.1 Податкового кодексу України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.
База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.
База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.
У випадках, передбачених цим Кодексом, один об`єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків.
У випадках, передбачених цим Кодексом, конкретна вартісна, фізична або інша характеристика певного об`єкта оподаткування може бути базою оподаткування для різних податків.
За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду. 
Пунктом 135.2 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.
За змістом пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості.
За визначенням у підпункту 14.1.228 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов`язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати»), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 (П(С)БО 16).
Норми цього П(С)БО 16 застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).
Згідно з пунктом 11 П(С)БО 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.
До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.
Пунктом 12 П(С)БО 16 визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).
Відповідно до пункту 16 П(С)БО 16 загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні. До змінних загальновиробничих витрат належать витрати на обслуговування і управління виробництвом (цехів, дільниць), що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно до зміни обсягу діяльності. До постійних загальновиробничих витрат відносяться витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні обсягу діяльності. Нерозподілені постійні загальновиробничі витрати включаються до складу собівартості реалізованої продукції (робіт, послуг) у періоді їх виникнення. Перелік і склад змінних і постійних загальновиробничих витрат установлюються підприємством.
Таким чином, при визначенні виробничої собівартості реалізованих послуг визначальне значення мають положення Наказу про облікову політику підприємства, де визначається перелік витрат, які відносяться до виробничої собівартості.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України унормовано, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи.
Положеннями наведеної норми поняття господарської діяльності, визначається не через фактичне одержання доходу, а як спрямованість на одержання доходу. Проведення деяких операцій у збиток не свідчить про те, що позивач не отримав дохід і не прагнув отримати прибуток від господарської діяльності.
Отже, мета отримання доходу є кваліфікуючою ознакою господарської діяльності, що передбачає наявність розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника.
У пункті 14.1.231 Податкового кодексу України наведене визначення розумної економічної причини (ділова мета), яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Наведене, однак, не означає обов`язкову прибутковість кожної окремої операції, адже в аналізованих нормах йдеться не про позитивний фінансовий результат та не про прибуток як об`єкт оподаткування, а про доход як один з елементів обчислення бази оподаткування. Господарська операція, спрямована на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, яка опосередковується комерційним ризиком неодержання очікуваного доходу. Втім віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках належного обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 09.06.2015 у справі №21-289а15 та Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.02.2020 у справі №440/1503/19
До факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов`язаних із виробництвом товару, належать: рівень попиту на продукцію, кон`юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об`єктивно впливають на формування ціни. При цьому, прибутковість кожної окремої операції не є обов`язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об`єктивними причинами, а відтак продаж позивачем продукції за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №П/811/1512/14).
Разом з тим, в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву відповідачем не викладено належних доводів щодо здійснення позивачем в охоплений перевіркою період операцій за відсутності розумної економічної причини (ділової мети), висновки перевірки зроблені без належного дослідження первинних документів, при цьому контролюючим органом взагалі не були досліджені економічні підстави операцій.
До того ж, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що Податковий кодекс України не містить положень, що дають можливість податковому органу оцінювати здійснені платником витрати з позиції їх економічної доцільності, раціональності та ефективності господарських взаємовідносин, у зв`язку з чим прибутковість або збитковість конкретних господарських операцій або діяльність платника в цілому за один податковий період не може слугувати підставою для висновку про відсутність ділової мети або спрямованості діяльності не на отримання прибутку, тобто для одержання необґрунтованої податкової вигоди.
Згідно із частиною першою статті 142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а отримання прибутку є метою такої діяльності, а не її складовою ознакою.
З урахуванням того, що однієї із ознак господарської діяльності є ризик, тому господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності.
Згідно частини першої статті 190 Господарського кодексу України - вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.
Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України, не зважаючи на те, що вказане поняття використовується у визначенні «розумна економічна причина (ділова мета)» (так, у підпункті 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності). Не є обов`язковим, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції, не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. У платника податків повинен бути намір отримати відповідний економічний ефект. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі судoвoї палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційнoгo адміністративнoгo суду, викладеного у постанові від 26.03.2024 у справі № 200/773/20-а, суб`єкти гoспoдарювання реалізують прoдукцію за цінами, самoстійнo визначеними стoрoнами дoгoвoру. Відповідно до тлумачення нoрм Пoдаткoвoгo кoдексу України звичайнoю цінoю для здійснення рoзрахунку бази oпoдаткування ПДВ oперацій з пoстачання самoстійнo вигoтoвлених тoварів/пoслуг є ціна, визначена зацікавленими стoрoнами у цивільнo-правoвoму дoгoвoрі, яка, свoєю чергoю, відпoвідає ринкoвій ціні (ціні, щo склалася на ринку тoварів/пoслуг). Факт дoведення реалізації самoстійнo вигoтoвлених тoварів/пoслуг за цінами, які не відпoвідають ринкoвим, пoкладається на oсoбу, яка вважає, щo ціна тoварів (рoбіт, пoслуг), визначена стoрoнами дoгoвoру, не відпoвідає ринкoвим. Тoбтo, oбoв`язoк дoведення невідпoвіднoсті ціни дoгoвoру рівню звичайних цін пoкладається на кoнтрoлюючий oрган.
У постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 400/2777/21 вказано, що факт доведення реалізації самостійно виготовлених товарів/послуг за цінами, які не відповідають ринковим має доводити особа, яка вважає, що ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, не відповідає ринковим. Таким чином, якщо контролюючий орган вважав, що позивач занизив базу оподаткування, він мав довести, що фактична ціна послуг (переробки) нижча за звичайну (ринкову). 
За таких обставин, враховуючи наведене судом вище, суд констатує, що по-перше податковий орган не довів належними доказами факт надання позивачем послуг по переробці цукрових буряків на давальницьких умовах урожаю 2013 року за ціною нижче собівартості, у той час як позивач надав докази протилежного, що проаналізовано вище.
До того ж, суд зважає і на ту обставину, що при донарахуванні зобов`язань у зв`язку із констатацією надання послуг нижче собівартості, податковий орган не врахував обставини, які склалися на ринку переробки цукрового буряку, тривалі економічні зв`язки із суб`єктами господарювання, яким позивач надав послуги із переробки, необхідні обсяги переробки для належної завантаженості і можливості роботи заводу тощо.
Такі обставини у сукупності дають суду підстави для висновку про необґрунтованість донарахування податкових зобов`язань у відповідній частині.
Таким чином, доводи, покладені контролюючим органом в основу оскаржуваних у цій частині податкових повідомлень-рішень, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині вимог.
Щодо податкового повідомлення – рішення від 15.09.2015 №0002242200, яким позивачу було донараховано орендну плату за земельну ділянку у сумі 2 097 693,00 грн за основним платежем та 524423,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, суд зазначає наступне.
Вказаним податковим повідомленням-рішенням донараховано орендну плату з юридичних осіб у сумі 2 097 693,00 грн за основним платежем та 524423,00 грн за штрафними санкціями. 
Підставою для визначення податковим органом орендної плати з юридичних осіб слугувало те, що позивачем під час розрахунку орендної плати не враховано нормативну грошову оцінку, затверджену рішенням Городище - Пустоварівської сільської ради від 28 січня 2011року № 29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське».
Судом встановлено, що 01.08.2005 між позивачем та Городище - Пустоварівською сільською радою Володарського району Київської області укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 74,8753 га строком на 49 років (т.1 а.с.137-140). 
За змістом пункту 5 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8 563 937,00 грн згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь КСП, держгоспів та інших сільськогосподарських підприємств Володарського району Володарського районного відділу земельних ресурсів №523 від 29.07.2005.
Відповідно до пункту 9 цього договору орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі у 94 203,31 грн.
У подальшому, на виконання умов Податкового кодексу України, який набув чинності 01.01.2011, між позивачем та Городище - Пустоварівською сільською радою 27.03.2012 підписаний Додатковий договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.08.2005, яким внесені зміни у договір щодо кадастрового номера земельної ділянки та щодо збільшення орендної плати за земельну ділянку. 
Так, відповідно до підписаного додаткового договору, орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 384000,00 грн (т.1 а.с.141-142).
28 січня 2011 року Городище-Пустоварівською сільською радою прийнято рішення №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське» (т.1 а.с.143). Вирішено:
- затвердити нормативну грошову оцінку земель села Городище-Пустоварівське;
- технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель села Городище-Пустоварівське передати на зберігання та використання для розрахунку нормативної грошової оцінки земельних ділянок у відділ Держкомзему у Володарському районі;
- дані нормативної грошової оцінки земель селища ввести в дію з 01.01.2011, визнати таким, що втратило чинність рішення Городище-Пустоварівської сільської ради від10.01.2011 №20-3-VІ «Про затвердження ставок земельного податку»; 
- довести це рішення до відома власників земельної ділянки і землекористувачів шляхом оприлюднення на дошці оголошень біля приміщення сільської ради; 
- контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію з питань землекористування.
Відділом Держземагентства у Володарському районі Київської області повідомлено Тетіївську ОДПІ про те, що згідно форми 6-ЗЕМ за ПАТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» рахувалися земельні ділянки у 2012 році площею 74, 8753 га, у 2013 році - 74, 8753 га, у 2014 році - 74, 8753 га, у 2015 році - 74, 8753 га, а відповідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Городище – Пустоварівське нормативна грошова оцінка у 2012 році становила 43 876 925, 80 грн, у 2013 році - 43 876 925, 80 грн, у 2014 році - 43 876 925, 80 грн, у 2015 році відповідно до рішення суду перерахована і становить 34 136 757, 93 грн (т.4 а.с.198).
У відповіді Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району, наданій Голові правління ПАТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» 26.10.2015 №230, повідомлено, що рішення четвертої сесії шостого скликання Городище-Пустоварівської сільської ради №29-4-VI від 28.01.2011, яким була затверджена нормативна грошова оцінка земель села Городище – Пустоварівське в друкованих засобах масової інформації Городище-Пустоварівської сільської ради, а також в місцевих друкованих засобах масової інформації офіційно не оприлюднювалося (т.4 а.с.175).
З метою з`ясування такої обставини, представник позивача звертався до Володарської селищної територіальної громади (яка є правонаступником Городище-Пустоварівської сільської ради) з адвокатським запитом від 04.10.2021 з проханням надати інформацію, чи мала Городище - Пустоварівська сільська рада власний сайт у 2011 році та чи оприлюднювалось рішення про затвердження нормативної грошової оцінки с. Городище - Пустоварівське на цьому офіційному сайті, або у будь - який інший спосіб (т.6 а.с.28-35).
Судом встановлено, що на вказаний адвокатський запит позивач не отримав відповіді.
Також, позивач звернувся до Володарської селищної територіальної громади повторно з аналогічним адвокатським запитом від 28.05.2025 (т.6 а.с.36-37), на який отримано відповідь про те, що Городище - Пустоварівська сільська рада була реорганізована шляхом приєднання до Володарської селищної ради і, що Володарська селищна рада не є володільцем запитуваної інформації (т.6 а.с.38).
Податковий орган також звертався до Володарської селищної територіальної громади із проханням надати докази оприлюднення рішення Городище-Пустоварівської сільської ради №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське» (т.6 а.с.18-19).
У зв`язку із цим, судом, з метою отримання доказів оприлюднення рішення від 28 січня 2011 року Городище-Пустоварівської сільської радои №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське», на підставі ухвали від 07.10.2025 у цій справі, витребобувалась від Володарської селищної ради наступна інформація та докази:
1. Чи мала Городище-Пустоварівська сільська рада Київської області офіційний веб-сайт у 2011 році?
2. Чи оприлюднювалось рішення Городище-Пустоварівської сільської ради від 28.01.2011 №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище-Пустоварівське» на офіційному веб-сайті Городище-Пустоварівської сільської ради Київської області? Якщо так, надати відповідні докази оприлюднення;
3. Чи оприлюднювалось рішення Городище-Пустоварівської сільської ради від 28.01.2011 №29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище-Пустоварівське» в будь-який інший спосіб? Якщо так, надати відповідні докази оприлюднення.
У відповідь на витребування, Володарська селищна рада листом від 18.11.2025 №03-02/2239 повідомила суд про неможливість подання витребуваних судом доказів. Пояснено, що відповідно до рішення Володарської селищної ради від 01 грудня 2020 року 311-01(I)-VI «Про початок реорганізації юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до Володарської селищної ради» розпочато реорганізацію юридичної особи.
Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань статус юридичної особи Городище-Пустоварівської сільської ради - «припинено в результаті реорганізації».
При цьому, у зв`язку з реорганізацією та ліквідацією юридичної особи первинної сільської ради, передавальна документація не містить історичних відомостей щодо наявності вебсайту Городище-Пустоварівської сільської ради у 2011 році, відсутні будь-які документи або архівні матеріали щодо оприлюднення рішення Городище-Пустоварівської сільської ради від 28 січня 2011 року №29-4-VI(п) на веб-сайті або в інший спосіб.
У листі зазначено, що Володарська селищна рада не володіє та не може об`єктивно отримати інформацію за період діяльності юридичної особи, припиненої до моменту створення та початку діяльності громади (т.6 а.с. 133-135).
Також судом з`ясовано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 у справі №810/5707/14 (набрала законної сили і не скасована) визнано протиправними дії Відділу Держземагентства у Володарському районі Київської області щодо застосування коефіцієнту 1,2 при формуванні Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 644 від 05.08.2014 року, встановлено, що при видачі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №644 (на яку донараховано суму орендної плати), яка перебуває в оренді позивача, Відділ Держземагенства у Володарському районі проігнорував внесені зміни до форми 6-зем щодо різного функціонального використання ділянки та розрахував нормативну грошову оцінку земельної ділянки із використанням коефіцієнту функціонального використання 1,2 (землі промисловості) та визначив нормативну оцінку земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача, на рівні 43876925,80 грн. Суд зазначив, що застосування коефіцієнту 1,2 не відповідає нормам законодавства, оскільки для різних видів функціонального призначення застосовуються різні коефіцієнти.
У подальшому, на виконання такого судового рішення, 10.04.2015 Відділом Держземагенства у Володарському районі видано новий Витяг №400 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яким нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивача визначено на рівні 34136757,93 грн.
У той же час, податковий орган вважає, що річна сума орендної плати за землю, яка підлягала нарахуванню та сплаті позивачем повинна становити 1 316 308,00 грн, з урахуванням нормативної грошової оцінки, затвердженої рішенням Городище - Пустоварівської сільської ради від 28 січня 2011року № 29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське» на рівні 43876925,80 грн.
Надаючи правову оцінку спірним у цій частині відносинам, суд виходить із такого.
Так, з 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, яким урегульовано питання внесення плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на праві постійного користування і оренди.
За приписами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно з пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 цього Кодексу платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, а для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом
За приписами пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
За правилами підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Вимога щодо обов`язкового офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів встановлена підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).
За нормами пункту 12.5 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
При цьому, термін «офіційно оприлюднюється» та «оприлюднення в друкованих засобах масової інформації» не є тотожними поняттями.
За положеннями статті 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.
У відповідності до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.
Отже, вихідним для встановлення у спірному випадку є факт наявності або відсутності офіційного оприлюднення рішення ради у будь-який спосіб, зокрема, розміщення зазначеного рішення на офіційному веб-сайті ради або ж доведення до відома у інший спосіб.
Відповідач доказу офіційного оприлюднення названого рішення ради, яке врахував при донарахування орендної плати позивачу, - суду не надав.
Судом вживалися заходи викладені вище стосовно з`ясування факту оприлюднення у будь-який спосіб. У той же час, такі заходи не призвели до отримання доказу відповідного оприлюднення.
Таким чином, у випадку, який розглядається, відповідачем, як суб`єктом владнаних повноважень на якого покладено обов`язок доведення правовірності своїх рішень, не надано доказів факту офіційного оприлюднення рішення Городище - Пустоварівської сільської ради від 28 січня 2011року № 29-4-VI (п) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель села Городище - Пустоварівське». Судом за результатами з`ясування питання відповідного оприлюднення також не встановлено, що таке оприлюднення у будь-який спосіб мало місце.
До того ж, Київським апеляційним адміністративним судом у постанові від 25.03.2015 у справі №810/5707/14, як вже зазначалося, встановлено факт застосування Відділом Держземагенства у Володарському районі неправильного коефіцієнту функціонального використання у 1,2 відповідної земельної ділянки при видачі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (на яку донараховано суму орендної плати), що мало наслідком визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рівні 43876925,80 грн. За наслідками такого судового рішення Відділ Держземагенства у Володарському районі надав витяг від 10.04.2015 №454 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, про яку йдеться, на рівні 34136757,93 грн. Тобто на час проведення перевірки такий витяг був наданий, як і мало місце набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 у справі №810/5707/14.
При цьому матеріали справи свідчать, що попри вказане, донарахування ПАТ «Городище Пустоварівський цукровий завод» орендної плати за землю у 2014 році відповідачем здійснено, виходячи із показника нормативної оцінки на рівні 43876925,80 грн, а не на рівні 34136757,93 грн.
Таким чином, за наведеного у сукупності, обґрунтованість донарахування позивачу орендної плати за земельні ділянки державної/ комунальної власності, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.
Відтак, суд резюмує протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002242200.
При цьому, як вже зазначалося, у частині вимог, а саме - стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002232200 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 113893,00 грн та штрафних санкцій в сумі 28 473,25 грн - провадження закрито.
Так, як вже вказувалося, питання реальності операцій позивача із названими вище контрагентами досліджувалося при первинному розгляді цієї справи, за результати чого у постанові Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 констатовано, що усі витрати товариства, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток і податковий кредит по відповідним підприємствам підтверджені належним чином складеними первинними документами, а усі придбані позивачем товари використовувалися позивачем у власній господарській діяльності; в ухвалі від 10.01.2017 Київський апеляційний адміністративний суд підтвердив правильність таких висновків суду першої інстанції та, відповідно, необхідність скасування податкових повідомлень-рішень від 15.09.2015 № 0002222200 та № 0002232200 (у частині донарахування податку на прибуток і податку на додану вартість через твердження про відсутність реальності господарських операцій). 
Верховний Суд погодився із такими висновками судів першої і апеляційної інстанцій, зазначивши наступне:
«Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність формування податкового кредиту в цій частині.
Приймаючи до уваги встановлення судами попередніх інстанцій використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у постачальників товарно-матеріальних цінностей, руху активів, колегія суддів не приймає посилання скаржника на відсутність доказів використання товару у господарській діяльності та неправомірність формування витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість за наведеними вище господарськими операціями. Зазначені доводи податкового органу досліджено судами та надано їм відповідну оцінку.
Податковий орган доводами касаційної скарги не спростовує висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності відображення позивачем у податковому обліку господарських операцій з наведеними вище контрагентами».
Тобто, у частині вимог про донарахування зобов`язань із податку на прибуток і податку на додану вартість через доводи про нереальність операцій зроблено висновок Верховним Судом про підтвердження права платника позивача на врахування відповідних сум при визначенні об`єкта оподаткування із податку на прибуток, а також податку на додану вартість; при цьому наслідки такого висновку не відображені у резолютивній частині постанови Верховного Суду.
Як закріплено у статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, як вже зазначалося, Верховний Суд у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002232200 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 113893,00 грн та штрафних санкцій в сумі 28473,25 грн закрив провадження у справі.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправними і скасувати повідомлення-рішення від 15.09.2015 № 0002222200 та № 0002242200, а повідомлення-рішення від 15.09.2015 №0002232200 на суму 3 702 233 грн (3816126-113893) за основним платежем і на 925 558, 75 грн (954032-28473,25) за штрафними санкціями (.
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
При цьому у силу частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних рішень.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.
Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору вже вирішувалося судом при первинному розгляді справи, за результатами чого видавався (за заявою позивача – т.4 а.с. 271) виконавчий лист від 26.05.2016 про стягнення 180 508, 08 грн із Державного бюджету України на користь товариства, із строком пред`явлення до виконання до 23.03.2017 (т.4 а.с.273). 
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

в и р і ш и в:
адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 15.09.2015 № 0002222200 та від 15.09.2015 № 0002242200.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 15.09.2015 № 0002232200 на суму 3 702 233 (три мільйони сімсот дві тисячі двісті тридцять три гривні) грн за основним платежем і на 925 558, 75 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 75 копійок) грн за штрафними санкціями.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.