справа № 166/547/26
провадження № 3/166/206/26

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 червня 2026 року с-ще Ратне 
Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., 
потерпілого ОСОБА_1 ,
особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_2 ,
захисника Колєсніка Б.В.,
розглянувши скеровану ВП № 2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Згідно з протоколом про адмінправопорушення ВАД № 433545 від 23.03.26 ОСОБА_2 звинувачується у тому, що вона 10 березня 2026 року близько 12 год 00 хв, перебуваючи в с-щі Ратне Ковельського району Волинської області, по телефону словесно погрожувала фізичною розправою батькові її дітей – ОСОБА_1 , чим своїми діями завдала психологічної шкоди здоров`ю останнього та вчинила домашнє психологічне насильство.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що впродовж останнього року ОСОБА_2 створює йому перешкоди в лікуванні спільного сина, який страждає на глухоту, не дає дозволу на встановлення кохлеарного імпланта. У зв`язку з тим, що матір дитини не забезпечувала лікування сина, він у грудні 2025 року забрав дитину від матері й дотепер разом із ним перебуває у ЛОР-інституті в м. Києві. 19 травня 2026 року набрало законної сили судове рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_3 у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та передання дитини на проживання та виховання батька ОСОБА_1 . Вимагаючи повернути сина, ОСОБА_2 систематично погрожує йому вбивством, залякує військовими, тому він, рухаючись разом із дитиною вулицями м. Києва, у кожному перехожому бачить загрозу для свого і сина життя і здоров`я, що зумовлює виникнення у нього відчуття напруженості, тривожності, неспокою. Указав, що усі розмови із ОСОБА_2 він фіксує за допомогою мобільного телефона, таким способом він зафіксував і розмову ОСОБА_2 із сином ОСОБА_4 в обідню пору 10 червня 2026 року. Він особисто із ОСОБА_2 тоді не спілкувався, однак був поруч із сином, і це було відомо ОСОБА_5 . Він намагається не потрапляти в об`єктив камери під час відеодзвінків, оскільки його присутність провокує ОСОБА_2 до агресивної поведінки. 
ОСОБА_2 винуватісь у скоєному не визнала, пояснила, що ОСОБА_1 в 2021 році її із дітьми прогнав із квартири в м. Києві, вона переїхала до свої батьків у с-ще ОСОБА_6 . Із того часу він життям і здоров`ям дітей не цікавився. У грудні 2025 року він без її на те згоди забрав сина ОСОБА_4 , із того часу створює перешкоди в спілкуванні з дитиною, хоча упродовж п`яти років окремого проживання дітьми не цікавився. Вона знає, що дитина має проблеми із слухом, однак ОСОБА_1 одноосібно лікує дитину, перешкоджаючи їй брати участь у вихованні та лікуванні сина. Вона приїжджала у м. Київ із молодшим сином аби відвідати ОСОБА_4 , викликала поліцію для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак ОСОБА_1 обманним шляхом вивіз дитину із квартири й не дозволив її побачити. Вона визнає, що, можливо, в одній із телефонних розмов сказала ОСОБА_1 : "Якщо не буде дитини, не буде тебе". Однак такі слова вона сказала після його образ і звинувачень, вони вирвані із контексту розмови. Намір заподіяти психологічну шкоду заперечила. ОСОБА_1 завжди у розмовах провокує її на хвилювання, підвищення голосу, агресію, й фіксує на мобільний телефон. Загалом ця розмова відбулася не 10 березня 2026 року, а набагато раніше. Будь-якого психологічного тиску вона не чинила, вони проживають у різних областях, тому доводи ОСОБА_1 про реальність підстав побоюватися за своє життя і здоров`я - надумані. 
Захисник ОСОБА_2 адвокат Колєснік Б.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки матеріалами провадження не доведено ані дій, ані умислу ОСОБА_2 , які були спрямовані на заподіяння шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_1 . Так, зі змісту наданих суду відеозаписів неможливо ідентифікувати дату та час зйомки, а сама назва файлів містить відомості про їх створення лише 27 березня 2026 року, тобто не 10 березня 2026 року, коли згідно з фабулою протоколу про адміністративне правопорушення мали місце вказані події. Крім того, заявлене у фабулі протоколу діяння за своїм характером є телефонною розмовою, проте жодного аудіо- чи відеозапису такої розмови за 10 березня 2026 року матеріали справи не містять. Долучений до матеріалів диск містить лише файл від 27.03.2026, а відеозаписи, на які посилається потерпілий у власних зверненнях ("Погрози вбивством 35_Viber_1.mp4" та "Погрози вбивством 05 січня.mp4"), стосуються інших подій та інших дат і за своїми найменуваннями кваліфікуються потерпілим як погроза вбивством, а не як адміністративне правопорушення. Крім того, ОСОБА_2 на вищевказних відеозаписах про жодну фізичну розправу над ОСОБА_1 не говорила, а поведінка останнього свідчить про те, що він слова його підзахисної не сприймав як реальну загрозу, тим паче перебуваючи на значній відстані від неї та в умовах довготривалого конфлікту між ними. Також наголосив, що долучені потерпілим відеозаписи є неповними, усіченими, оскільки останній умисно намагається приховати власну провокативну поведінку та висловлені ним і незафіксовані ОСОБА_2 аналогічні образи й погрози на її адресу, водночас самостійно та вибірково фіксуючи слова останньої, достовірно знаючи про таку фіксацію та уникаючи небажаних для себе висловулювань у ці моменти з метою створення хибного враження про однобічність конфліктної ситуації. Також зауважив, що поліцейським не надано доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого, а завдання шкоди в цьому випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Уважає, що висновок поліцейського про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства, сформований лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не може слугувати належним доказом вини особи. 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника та потерпілого, доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст. 280 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Адміністративно-караним в силу ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у потерпілої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з протоколом про адмінправопорушення ОСОБА_2 звинувачується словесній погрозі фізичною розправою батькові її дітей – ОСОБА_1 , завдання останньому такими діями психологічної шкоди.
Суд із пояснень учасників, рішення Володимирського міського суду від 19.03.26, яке набрало законної сили 19 травня 2026 року про відібрання дитини від ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав установив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує тривалий конфлікт щодо виховання та лікування дитини. 
На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у скоєнні цього порушення до матеріалів справи додано відеозапис тривалістю 2 секунди, на якому зафіксовані слова ОСОБА_2 :"Якщо не буде дитини, не буде тебе". Відеозапис датований 27 березня 2026 року. Потерпілий повідомив, що дата створення цього відеофайлу пов`язана із тим, що це відео - фрагмент оригінального цілісного відеозапису від 10.03.26.
На пропозицію суду надати оригінальний цілісний відеозапис потерпілий відмовився, мотивуючи достатністю наявних у справі матеріалів для встановлення винуватості ОСОБА_2 .
Проте, на переконання суду, наявні матеріали справи не є достатніми для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.
Так, за обставин надання учасниками суперечливих пояснень щодо наявного між ними конфлікту щодо виховання та лікування дитини, з огляду на відмову ОСОБА_1 надати повний відеозапис події, суд вважає, що доводи ОСОБА_2 про те, що її слова не узгоджуються із контекстом розмови, яка відбулася між ними, мають право на існування. Спростувати ці сумніви наявними матеріалами справи неможливо.
Суд бере до уваги, що потерпілий проживає на значній відстані від ОСОБА_2 (орієнтовно 600 км), висловлювання ОСОБА_2 об`єктивно не містить конкретних способів заподіяння будь-якої шкоди потерпілому.
З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Відтак суд уважає, що наведені в протоколі відомості щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не дають змоги для безсумнівного висновку про її винуватість.
Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, доходжу висновку, що провадження у згаданій справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, 
ухвалив:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адмінправопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом десяти днів із дня її винесення.
Дата проголошення повної постанови 22 червня 2026 року о 15 год 30 хв.

Суддя Ратнівського
районного суду   О.М. Свистун