ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2026 р. Справа№ 910/798/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Суліма В.В. 
Гаврилюка О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні матеріали заяв Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" та ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційних скарг Міністерства юстиції України та Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025
у справі №910/798/25 (суддя - Ломака В.С.)
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 
1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Діброва Ольга Сергіївна
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 
2.Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" 
3. ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстраційних дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяв
14.04.2026 Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою, в якій просить ухвалити у справі № 910/798/25 додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_3 на користь АГК "Північ" судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення в розмірі 50 000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн., а разом 75 000 гривень.
Також, 15.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою, в якій просить заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяв по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 призначено до розгляду заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/798/25 без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Об`єднано розгляд заяв Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/798/25 в одне провадження.

Письмові пояснення та заперечення учасників апеляційного провадження
19.05.2026 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" на професійну правничу допомогу.
Узагальнені доводи клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу зводяться до того, що стягнення витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості, а тому суд апеляційної інстанції має виходити із загальних засад господарського законодавства щодо принципу справедливості.
16.04.2026 через відділ документального забезпечення суду від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Узагальнені доводи зводяться до того, що у даній справі на користь позивача не задоволено жодної позовної вимоги, а представником позивача у заяві не зазначено на якій правовій підставі він просить стягнути професійну правничу допомогу.

Обставини справи
ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач, Міністерство, Мін`юст) про:
- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 14.02.2022 № 493/5 "Про задоволення скарги", виданий на підставі Висновку Центральної Колегії Міністерства з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 14.01.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 26.11.2021, зареєстрованої в Міністерстві 01.12.2021 року за № СК-3349-21;
- скасування реєстраційної дії Департаменту державної реєстрації Міністерства від 14.02.2022 № 1000669950019000334, якою скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 24.09.2021 № 1000661070014000334 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи", проведену Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Дібровою Ольгою Сергіївною;
- скасування реєстраційної дії Департаменту державної реєстрації Міністерства від 14.02.2022 № 1000669950020000334, якою скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 28.09.2021 № 1000661070015000334 "Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особо. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань", проведену Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Дібровою Ольгою Сергіївною;
- зобов`язання відповідача відновити записи стосовно Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (код ЄДРПОУ 25661903) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань від 24.09.2021 № 1000661070014000334 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи";
- зобов`язання відповідача відновити записи стосовно Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (код ЄДРПОУ 25661903) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань від 28.09.2022 № 1000661070015000334 "Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особо. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань", проведених Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Дібровою Ольгою Сергіївною.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі № 910/798/25 позов задоволено.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Міністерство юстиції України звернулось через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 по справі № 910/798/25 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" звернувся через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 по справі № 910/798/25 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 у справі №910/798/25 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/798/25 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/798/25 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України 18 168 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" 18 168, 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видачу наказів доручено Господарському суду міста Києва.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Розподіл судом інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 наголошено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. З ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
У частині 1 статті 1312 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Щодо заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат у розмірі 50 000,00 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо того, що представником третьої особи до закінчення судових дебатів не було зроблено про це відповідну заяву, оскільки протоколом судового засідання (пункт 37) підтверджується повідомлення представника третьої особи, що докази на підтвердження витрат будуть подані після ухвалення рішення.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що попри зазначення, що докази на підтвердження витрат будуть подані після ухвалення рішення, представником третьої особи так і не було подано до суду першої інстанції відповідних доказів.
У свою чергу, подаючи до суду апеляційної інстанції докази на підтвердження понесених судових витрат у суді першої інстанції, представником заявника не заявлено клопотання про поновлення строку для подання відповідних доказів.
Зважаючи на те, що представник третьої особи пропустив строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України для подання доказів, та не подав клопотання про поновлення відповідного строку, заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції залишається колегією суддів без розгляду.
При цьому колегія суддів розуміє, що Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" було залучено до даної справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору саме на стороні відповідача, у той час як позов було задоволено, проте, це не може бути обґрунтованою підставою для не виконання обов`язку подання таких доказів саме протягом 5 днів з моменту проголошення рішення.
Щодо заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
На виконання умов Договору про надання правничої (правової) допомоги № 06/12/2023 від 06.12.2023 представництво інтересів АГК «Північ» у суді апеляційної інстанції здійснювали адвокати АО «ПРЕЗИДІУМ ПАРТНЕРС» Янушевич О.Ю. та Нечипорук Н.Ю.
Ураховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 126 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу, які АГК «Північ» поніс у зв`язку із розглядом вказаної справи в суді апеляційної інстанції, складають:
1. Підготовка та направлення до Північного апеляційного господарського суду Апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі № 910/798/25 (включає витрачений адвокатом час на вивчення матеріалів справи, підготовку апеляційної скарги, додатків, оформлення документів та відправку) - фактично витрачений час 10 год., загальна вартість послуги 10 000 грн.;
2. Участь представника у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 03.09.2025 у справі № 910/798/25 за позовом ОСОБА_1 до МЮУ (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час очікування та безпосередню участь у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.;
3. Участь представника у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 18.12.2025 у справі № 910/798/25 за позовом ОСОБА_1 до МЮУ (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час очікування та безпосередню участь у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.;
4. Участь представника у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 29.01.2026 у справі № 910/798/25 за позовом ОСОБА_1 до МЮУ (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час очікування та безпосередню участь у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.;
5. Участь представника у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 11.02.2026 у справі № 910/798/25 за позовом ОСОБА_1 до МЮУ (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час очікування та безпосередню участь у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.;
6. Участь представника у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 09.04.2026 у справі № 910/798/25 за позовом ОСОБА_1 до МЮУ (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час очікування та безпосередню участь у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.
Разом: 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень.
На підтвердження понесених витрат заявником подано:
- Договір №06/12/203 про надання правової допомоги від 06.12.2023;
- Додаток №1 до Договору №06/12/203 про надання правової допомоги від 06.12.2023;
- рахунок витрат на правничу допомогу у справі №910/798/25 під час апеляційного перегляду;
- акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №13/04/2026 від 13.04.2026.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява №19336/04, §268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд зазначає, що існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона (в даному випадку - позивач) доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.
Надаючи правову оцінку запереченням позивача проти задоволення відповідної заяви, колегія суддів зазначає, що дійсно, 18.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, 11.02.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, а відтак витрати за ці судові засідання не підлягають стягненню.
У контексті вищевикладеного колегія суддів звертає увагу, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Підсумовуючи все вищевикладене, а також надаючи правову оцінку запереченням представника позивача про стягнення таких витрат з останнього, колегія суддів дійшла висновку про часткову невідповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності, у зв`язку із чим заява підлягає частковому задоволенню, тобто - 19 000,00 грн.
Щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Зважаючи на те, у даній справі на користь позивача не задоволено жодної позовної вимоги, а представником позивача у заяві не зазначено на якій правовій підставі він просить стягнути професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні відповідної заяви.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Заяву Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції - залишити без розгляду.
Заяву Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції- задовольнити частково.
Водночас у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/798/25 - відмовити.
Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Заяву Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у справі №910/798/25 - задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (02232, м. Київ, вул. Закревського, буд. 93, код ЄДРПОУ 25661903) 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
3. В іншій частині в задоволенні заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у справі №910/798/25 - відмовити.
4. Заяву Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції - залишити без розгляду.
6. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/798/25 - відмовити.
7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
8. Матеріали справи № 910/798/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк