ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 р. 	Справа № 440/11427/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 (суддя: С.С. Сич, м. Полтава) по справі № 440/11427/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, ДС України з безпеки на транспорті), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті, які полягають у передачі постанови серії АА №00012273 від 23.07.2023 на примусове виконання до Гадяцького ВДВС у Полтавській області; 
- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті відкликати постанову АА №00012273 від 21.07.2023 з Гадяцького ВДВС Полтавської області по ВП №78689361 від 23.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність дій відповідача щодо направлення постанови серії АА № 00012273 від 23.07.2023 на примусове виконання до Гадяцького ВДВС у Полтавській області, оскільки позивачем був сплачений штраф за постановою серії АА № 00012273 від 23.07.2023 в розмірі 17000 грн., що підтверджується квитанцією № 9343-1587-1801-8746 від 24.05.2024. Пояснив, що вказану постанову ОСОБА_1 оскаржував до суду, у зв`язку з чим зупинився строк набрання нею законної сил, та лише 21.05.2024, у зв`язку з прийняттям постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі №526/4110/23, відновився строк для добровільної сплати штрафу. 
Крім того, просив врахувати, що відповідачем двічі надсилалась постанова АА №00012273 від 21.07.2023 до Гадяцького ВДВС у Полтавській області, однак під час першого надсилання позивач направляв відповідачу скаргу, яка була врахована останнім, внаслідок чого у листі № 1890/3.7/15-24 від 07.02.2024 відповідачем визнано помилковість направлення згаданої постанови до примусового виконання, а в листі №2109/3.7/14-24 від 07.02.2024 зазначено про механічну помилку. З огляду на вказане, на підставі листа відповідача №2109/3.7/14-24 від 07.02.2024 виконавче провадження №74384920 було завершене.
Таким чином, в лютому 2024 році (поки ще йшов судовий процес) відповідач вважав, що позивач вчасно звернувся за захистом своїх прав до суду, не порушуючи приписи ч.2 ст. 286 КАС України, що підтверджується листом Державної служби України з безпеки на транспорті №2109/3.7/14-24 від 07.02.2024, а вже в липні 2025 року у відповідача знаходяться хибні суб`єктивні підстави вважати, що все ж таки строк був порушений зі сторони позивача (лист-відповідь №6923/3.1/15-25 від 08.08.2025).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 у справі №440/11427/25 позов ОСОБА_1 (с. Лютенька, Миргородський район, Полтавська область, 37353, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 39816845) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо надіслання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті № 00012273 від 21.07.2023 на примусове виконання до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті подати до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмову заяву про повернення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 у справі № 440/11427/25 та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність дій відповідача, оскільки саме з 28.07.2023 (дата набрання законної сили постановою серії АА №00012273) підлягає обчисленню, встановлений частиною 1 статті 300-2 КУпАП 10-денний строк для сплати застосованого штрафу чи оскарження постанови, який тривав до 07.08.2023. Однак, у зв`язку з оскарженням позивачем в адміністративному порядку вказаної постанови, строк добровільної сплати штрафу зупинявся та був поновлений 14.08.2023 та тривав до 21.08.2023.
Водночас, відповідач просив врахувати, що положення ст. 288 КУпАП передбачають альтернативні варіанти оскарження постанови, а тому у випадку позасудового оскарження, обраного позивачем, строк має рахуватись саме з урахуванням строків розгляду скарги Державною службою України з безпеки на транспорті, а не з урахуванням подальшого судового оскарження.
Щодо судового оскарження зазначив, що позивач тричі звертався до суду з позовом, однак його було повернуто, та лише на момент третього звернення встановлений частиною 1 статті 300-2 та частиною 1 статті 307 КУпАП 10-денний строк для виконання постанови та сплати штрафу в добровільному порядку вже закінчився та вказана постанова підлягала зверненню до примусового виконання шляхом направлення її до органу державної виконавчої служби для стягнення штрафу в подвійному розмірі.
При цьому, в частині доводів позивача про сплату первинного розміру штрафу в добровільному порядку протягом 10 днів з моменту винесення рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду справи про оскарження постанови вважав за доцільне звернути увагу, що ні нормами КУпАП, ні інших чинних нормативно-правових актів не передбачено порядку повернення первинного розміру штрафу у разі звернення постанови до примусового виконання в подвійному розмірі. Поновлення строків можливе виключно для оскарження постанови, а не порядку її виконання.
Стверджує, що у спірних правовідносинах оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті не зупиняє перебіг преклюзивного строку, встановленого у частині 1 статті 300-2 КУпАП, адже такий строк вже закінчився.
З огляду на вказане та враховуючи лише часткову сплату позивачем штрафу відповідно до постанови серії АА №00012273 від 21.07.2023, відповідач стверджував про відсутність підстав для визнання протиправними дій ДС України з безпеки на транспорті щодо звернення до примусового виконання вказаної постанови до моменту сплати штрафу в повному обсязі (подвійному розмірі).
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2023 головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л. М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00012273 від 21.07.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.. Роз`яснено, що згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу в строк, встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34000,00 грн. /а.с. 111/.
Вказану постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 направлено на адресу ОСОБА_1 та вручено позивачу 28.07.2023, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /а.с. 113-114/.
ОСОБА_1 оскаржив постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 до Державної служби України з безпеки на транспорті /а.с. 115-121/.
Рішенням Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.08.2023 №7783/3.7/15-23 постанова залишена без змін, а скарга - без задоволення /а.с. 122-127/.
01.08.2023 ОСОБА_1 подав на пошту позовну заяву про оскарження постанови АА №00012273 від 21.07.2023 до Гадяцького районного суду Полтавської області /а.с. 20-21/.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року у справі №526/2737/23 залишено позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА №00012273 від 21.07.2023 - без руху /а.с. 22-23/.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року у справі №526/2737/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА №00012273 від 21.07.2023 визнано неподаним та повернуто позивачу разом з матеріалами позову /а.с. 26-27/.
25.08.2023 ОСОБА_1 подав на пошту позовну заяву про оскарження постанови АА №00012273 від 21.07.2023 до Гадяцького районного суду Полтавської області /а.с. 28-29/.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2023 року у справі №526/3161/23 залишено позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА № 00012273 від 21.07.2023 - без руху /а.с. 30-31/.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року у справі №526/3161/23 визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА № 00012273 від 21.07.2023 повернуто позивачу разом з матеріалами позову /а.с. 34-36/.
30.10.2023 ОСОБА_1 подав на пошту позовну заяву про оскарження постанови АА №00012273 від 21.07.2023 до Гадяцького районного суду Полтавської області /а.с. 37-38/.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2023 року у справі №526/4110/23 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА №00012273 від 21.07.2023 /а.с. 39-41/.
Водночас, Державною службою України з безпеки на транспорті звернуто до примусового виконання постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 та постановою державного виконавця від 04.12.2023 ВП №73484920 відкрито виконавче провадження з виконання постанови серії АА №00012273 від 21.07.2023 /а.с. 49-50/.
Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася з заявою від 07.02.2024 №2109/3.7/14-24 до органу виконавчої служби про повернення без виконання та без стягнення виконавчого збору постанови серії АА №00012273 від 21.07.2023 /а.с. 55-56/.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року у справі №526/4110/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00012273 від 21.07.2023 залишено без задоволення. /а.с. 42-45/.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі №526/4110/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.03.2024 по справі №526/4110/23 залишено без змін. /а.с. 152-162/.
24.05.2024 ОСОБА_1 сплачено штраф в сумі 17000 грн. за постановою серії АА №00012273 від 21.07.2023 /а.с. 19/.
Державною службою України з безпеки на транспорті направлено до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву від 17.07.2025 №5239/3.1.2/14-25 про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП серії АА №00012273 від 21.07.2023 для стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000,00 грн. /а.с. 140-141/.
Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.08.2025 №5577/3.1.2/14-25 орган виконавчої служби повідомлено про те, що ОСОБА_1 частково сплатив суму штрафу у розмірі 17000 грн. відповідно до наданої виписки Головним управлінням Державної казначейської служби України про зарахування коштів до бюджету від 24.05.2024 /а.с. 142/.
Не погодившись з діями Державної служби України з безпеки на транспорті щодо надіслання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023 на примусове виконання до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023 не підлягала направленню для примусового виконання, оскільки позивачем 24.04.2024 було сплачено штраф у розмірі 17000 грн..
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 229 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) визначено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135); 2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).
За змістом статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Відповідно до частини 1 статті 283 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
За приписами частин 1, 2, 3 статті 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Згідно зі статтею 300-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.
Таким чином, перебіг строку, встановленого частиною першою статті 300-2 КУпАП, на добровільне виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті може бути зупинено відповідно до частини третьої цієї ж статті, у разі оскарження порушником такої постанови в межах 10-денного строку з моменту набрання постановою законної сили.
Як слідує з матеріалів справи, 21.07.2023 головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л. М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00012273 від 21.07.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.. Роз`яснено, що згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу в строк, встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34000,00 грн. /а.с. 111/.
Вказану постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 направлено на адресу ОСОБА_1 та вручено позивачу 28.07.2023, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /а.с. 113-114/.
Частиною 2 статті 287 КУпАП встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з положеннями статті 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено:
1) постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;
2) рішення виконавчого комітету (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільської, селищної, міської ради - у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;
3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Постанову про одночасне накладення основного і додаткового адміністративних стягнень може бути оскаржено за вибором особи, щодо якої її винесено, чи потерпілого в порядку, встановленому для оскарження основного або додаткового стягнення;
4) постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша, третя та шоста статті 122, частини перша, друга та восьма статті 152-1 цього Кодексу) - в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом;
6) постанову державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель виконавчого органу сільської, селищної, міської ради про накладення адміністративного стягнення - у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом.
Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач 01.08.2023, тобто в межах строку добровільного виконання, після отримання постанови серії АА №00012273 від 21.07.2023 оскаржив цю постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 до Державної служби України з безпеки на транспорті /а.с. 115-121/ та рішенням Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.08.2023 №7783/3.7/15-23 постанова залишена без змін, а скарга - без задоволення /а.с. 122-127/.
З наведеного слідує, що строк для добровільного виконання зупинився з 01.08.2023 та почав спливати 15.08.2023.
Водночас, відповідно до частин 1, 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у позасудовому порядку не виключає можливості оскаржити її до суду.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 08.08.2023, тобто під час того, як строк для добровільного виконання постанови було зупинено у зв`язку з позасудовим оскарженням, оскаржив постанову серії АА №00012273 від 21.07.2023 до суду та рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року у справі №526/4110/23, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі №526/4110/23, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00012273 від 21.07.2023 залишено без задоволення /а.с. 42-45, 152-162/.
Статтею 255 КАС України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Отже, в силу статті 255 КАС України рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року у справі №526/4110/23 набрало законної сили 21 травня 2024 року.
Згідно зі статтею 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, а також за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Таким чином, перебіг строку, визначеного статтею 300-2 КУпАП, зупинився до розгляду скарги позивача, а постанова серії АА №00012273 від 21.07.2023 підлягала виконанню після залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення рішенням суду у справі №526/4110/23, яке набрало законної сили 21 травня 2024 року.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що 24 травня 2024 року ОСОБА_1 сплачено штраф в сумі 17000 грн. за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про серії АА № 00012273 від 21.07.2023 /а.с. 19/. 
Крім того, варто звернути увагу, що звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, за яким було відкрито провадження у справі № 526/4110/23, відбулось 30.10.2023 та закінчилось винесенням постанови Другого апеляційного суду від 21.05.2024. 
Як встановлено з матеріалів справи, протягом цього часу (до моменту винесення постанови апеляційним судом) відповідач вважав, що позивачем дотримано строки звернення до суду та відсутні підстави для звернення за примусовим виконанням постанови серії АА № 00012273 від 21.07.2023, про що свідчить лист ДС України з безпеки на транспорті від 07.02.2024 № 2109/3.7/14-24, направлений до Гадяцького відділу ДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо повернення виконавчих документів без виконання, зокрема постанови серії АА № 00012273 від 27.07.2023.
У вказаному листі зазначено, що під час формування виконавчих документів сталася механічна помилка, а вказану постанову було вчасно оскаржено, відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, до Гадяцького районного суду Полтавської області, відтак перебіг строків для сплати штрафу за вказаною постановою зупинився до розгляду скарги.
З наведеного слідує, що відповідач вважав зупиненим строк для добровільного виконання постанови серії АА № 00012273 від 21.07.2023 на час судового оскарження відповідно до ст. 299 КУпАП, тобто до залишення скарги без задоволення.
Однак, в подальшому, відповідач змінив своє рішення та вважав, що ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до суду про оскарження вказаної постанови, а строк для добровільної сплати штрафу також сплив.
Колегія суддів враховує, що суб`єкт владних повноважень має бути послідовним у прийнятті своїх рішень. Це є фундаментальною вимогою принципу правової визначеності та належного врядування.
Таким чином, колегія суддів, за встановлених у справі обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023 не підлягала направленню для примусового виконання.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо надіслання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023 для примусового виконання до органу державної виконавчої служби вчинені відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені нормами КУпАП та КАС України, без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій, а тому є протиправними.
Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30.01.2024 у справі №160/14218/23, оскільки у вказаній справі позивач оскаржив до суду постанови Укртрансбезпеки вже після закінчення строків добровільного виконання всіх адміністративних стягнень, в той час як у спірних правовідносинах перше звернення позивача до суду відбулось у межах зупиненого строку для добровільного виконання постанови відповідача, а, отже, фактичні обставини у порівнюваних справах є відмінними. Крім того, у розглядуваній судом апеляційної інстанції справі встановлено порушення відповідачем принципу правової визначеності, що в сукупності зі встановленими обставинами справи також вказує на наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Тобто Законом України "Про виконавче провадження" передбачена можливість не відкликання виконавчого документа, а звернення з заявою про повернення виконавчого документа.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо надіслання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023 на примусове виконання до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання Державної служби України з безпеки на транспорті подати до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмову заяву про повернення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті №00012273 від 21.07.2023.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 440/11427/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко