Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Справа№200/1090/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури (далі – відповідач), в якому просить: 
- визнати протиправними дії/бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо нарахування і виплати заробітної плати з урахуванням листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503окв-23, замість нарахування і виплати заробітної плати з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8- р(1І)/2023 в частині не нарахування та не виплати прокурору відділу ОСОБА_1 в повному обсязі заробітної плати розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру»;
- визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 в частині не нарахування та не виплати прокурору відділу ОСОБА_1 в повному обсязі заробітної плати з 29 січня 2026 року по теперішній час заробітної плати розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 29 січня 2026 року по теперішній час;
- зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру нарахувати і виплатити прокурору відділу ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 29 січня 2026 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених сум.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на протиправну бездіяльність відповідача щодо не виконання рішень Конституційного Суду України, яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі їй заробітної плати, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без урахування (окладу на посаді прокурора відділу щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» з 29.01.2026, при цьому відповідач продовжує виплачувати заробітну плату на підставі листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих- 503окв-23.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2026 суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.
Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що до теперішнього часу ОСОБА_1 не пройшла атестацію прокурорів і не переведена до обласної прокуратури. Заробітна плата прокурорів, які не пройшли атестацію, має нараховуватися без доплат до посадового окладу. Також вважає, що формулювання позовних вимог не відповідає предмету спору та способу захисту.
Позивачка надала заперечення на відзив, в яких наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що наявні всі правові підстави стверджувати, що відповідний орган прокуратури – Донецька обласна прокуратура допустив протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати мені заробітної плати.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 06.08.2004.
Наказом Прокуратури Донецької області від 01.10.2019 № 806-к вирішено прокурору відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури області молодшому раднику юстиції ОСОБА_1 , яка має стаж роботи 20 років 00 місяців 01 день, виплачувати щомісячну надбавку до заробітної плати за вислугу років у розмірі 30% з 15 жовтня 2019 року.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі № 200/6280/25 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 р. у справі № 200/6280/25. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 р. у справі № 200/6280/25 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 в частині не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді прокурора та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 13 вересня 2023 року по 28 січня 2026 року. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 13 вересня 2023 року по 28 січня 2026 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Судом апеляційної інстанції у вказаній постанові встановлено, що наказом прокурора Донецької області № 159-к від 13.02.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області.
Наказом прокурора Донецької області № 333-к від 22.04.2020 ОСОБА_1 з 27.04.2020 звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України “Про прокуратуру”, у зв`язку з ненаданням згоди на обробку персональних даних на проходження тестування та написаннням заяви про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію за невстановленою формою.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 200/4456/20-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення суду від 29.07.2020 скасовано. Прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення; зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 28.04.2020.
На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 200/4456/20-а, наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 10.11.2020 № 1602-к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 28.04.2020.
Наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури № 2334-к від 09.09.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області на підставі підпункту 1 пункту 19 розділу II “Прикінцеві і перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” № 113-ІХ від 19.09.2019, з 10 вересня 2021 року у зв`язку із неподанням у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до обласної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12242/21 від 12.01.2022, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023, частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме судом:
Визнано незаконним і скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 09.09.2021 № 2334-к про звільнення ОСОБА_1 з посади та поновлено на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 11.09.2021.
Наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури від 17.01.2022 № 83-к скасовано наказ виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури від 09.09.2021 № 2334-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 11.09.2021.
На момент подання позовної заяви ОСОБА_1 працює на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області та є прокурором регіональної прокуратури, що не пройшла атестацію відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Судом установлено, що Донецька обласна прокуратура листом № 54ВИХ-26 від 06.02.2026 повідомила позивачку (на її заяву від 28.01.2026) про те, що оскільки судом у рішенні зазначено конкретний період проведення нарахування заробітної плати, а саме з 13 вересня 2023 року по 28 січня 2026 року, підстави для врахування постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2026 у справі № 200/6280/25 при подальшому нарахуванні їй заробітної плати, відсутні.
Відповідач надав до суду розрахункові листи позивачки за січень і лютий 2026 року, відповідно до яких позивачці в січні місяці нарахована: - оплата згідно з укладом у розмірі 48728,18 грн; - допомога на оздоровлення в розмірі 53599,39. У лютому 2026 року позивачці нарахована оплата згідно з окладом у розмірі 63060,00 грн.
Також до суду надана копія листа Офісу Генерального прокурора, зареєстрованого Донецькою обласною прокуратурою 12.10.2023 № 40631-23 (лист Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих- 503окв-23), за яким з 13.09.2023 оплату праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації слід здійснювати на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розраховуючи її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років.
Спірні правовідносини виникли щодо заробітної плати прокурора, яка не пройшла атестацію.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Частиною другою статті 152 Конституції України установлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
За змістом статей 2, 5-1 Кодексу законів про працю України право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.
15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі – Закон №1697-VII) визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України.
З набранням чинності Законом № 1697-VІІ втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ 1991 року, крім, зокрема, ч. 1 ст. 49, яка втрачає чинність з 15.12.2015 (п. 3 розд. XII "Прикінцеві положення").
Статтею 49 Закону 1789-ХІІ визначалося матеріальне і соціальне забезпечення працівників прокуратури.
Отже, до 14.12.2015 порядок матеріального забезпечення прокурорів визначався ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (1991 року).
Таким чином, починаючи з 15.12.2015 (після втрати чинності ст.49 Закону №1789-ХІІ) матеріально-побутове забезпечення прокурора визначалося Законом № 1697-VІІ.
У спірний період посадовий оклад позивача нараховувався не відповідно до норм статті 81 Закону №1697-VII.
Згідно з частиною 2 статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.
Заробітна плата прокурора - стажиста окружної прокуратури складається з посадового окладу, який установлюється в розмірі двох третин посадового окладу прокурора окружної прокуратури, та надбавки за вислугу років.
Згідно з частиною 3 статті 81 Закону № 1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно з частиною 4 статті 81 Закону № 1697-VII посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:
1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;
2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.
Частина 5 статті 81 Закону № 1697-VII регулює розмір посадових окладів прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах.
Так, посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі: 1) Генерального прокурора - 1,7 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 2) першого заступника Генерального прокурора - 1,5 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 3) заступника Генерального прокурора - 1,3 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора; 6) керівника обласної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 7) першого заступника керівника обласної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 8) заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 9) керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 11) керівника окружної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 12) першого заступника керівника окружної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 13) заступника керівника окружної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 14) керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора окружної прокуратури; 15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.
Частиною 7 статті 81 цього Закону визначено, що прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.
Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 9 статті 81 Закону № 1697-VII фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Статтею 90 Закону № 1697-VII визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Фінансування Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється згідно з кошторисами, затвердженими заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки визначає Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затверджений Постановою КМУ від 9 грудня 2015 року № 1090 (далі – Порядок № 1090, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Так за пунктом 2 Порядку №1090, дія цього Порядку поширюється на прокурорів та інших працівників органів прокуратури.
Згідно з пунктом 3 Порядку №1090 надбавка за вислугу років прокурорам виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби в розмірах, зазначених у частині сьомій статті 81 Закону України “Про прокуратуру”.
За пунктом 9 Порядку, періоди проходження служби на посадах, якими передбачено обчислення вислуги років для виплати щомісячної надбавки на пільгових умовах, зараховуються згідно з довідкою з попереднього місця служби.
Згідно з пунктом 12 Порядку №1090 особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру щомісячної надбавки за вислугу років, загальна сума надбавки за місяць визначається шляхом підсумовування надбавок, обчислених у відповідних розмірах за періодами місяця.
У такому самому порядку визначається сума щомісячних надбавок за вислугу років у разі зміни протягом календарного місяця розміру посадового окладу.
Згідно з пунктами 13- 16 Порядку № 1090 установлена надбавка за вислугу років виплачується щомісяця пропорційно відпрацьованому часу або часу служби.
Період проходження служби (стаж роботи), що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, обчислюється комісіями з установлення періоду проходження служби (стажу роботи), що утворюються в Офісі Генерального прокурора, Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, обласних прокуратурах (спеціалізованих прокуратурах на правах обласних).
Склад таких комісій затверджується Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, керівником обласної прокуратури (керівником спеціалізованої прокуратури на правах обласної).
Період проходження служби (стаж роботи), що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки (особової справи) (у разі наявності) або відомостей про проходження служби (трудову діяльність) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів, які відповідно до законодавства підтверджують періоди проходження служби (стаж роботи).
У разі відсутності трудової книжки, а також у разі, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні, неточні записи про час роботи (служби), підтвердженням періоду проходження служби (стажу роботи) є довідки, витяги з наказів та особових справ, особистих рахунків і відомостей про оплату праці та інші документи, які містять дані про періоди проходження служби (стаж роботи).
Період проходження служби (стаж роботи), що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, підтверджується свідками в порядку, встановленому законодавством.
Рішення комісії про обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, оформляється протоколом. Витяги з протоколів засідання комісії друкуються у двох примірниках, які подаються до бухгалтерського та кадрового підрозділів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 1 січня 2025 року по 31 липня 2025 року - 1600 гривень, з 1 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 2102 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; працездатних осіб - 3328 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року.
Тож, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та відповідно до частини четвертої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» посадовий оклад прокурора в обласній прокуратурі складає 48000 грн.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано такими, що не відповідають Конституції України (і неконституційними).
Разом з цим, відповідно до другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ передбачалося, що «за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих та військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ.
У цьому Рішенні Конституційний Суд України, відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, від 1 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 виснував, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.
Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
З набранням чинності Законом №113-IX питання винагороди прокурорів, які пройшли атестацію та яких переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, регулює Закон, а питання винагороди тих прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, - підзаконний нормативний акт - постанова Кабінету Міністрів України.
Тож, оспорювані приписи Закону № 113-IX визначають відмінне від установленого статтею 81 Закону регулювання оплати праці прокурорів, що свідчить про відмінність у підході законодавця до питання винагороди прокурорів, а отже, про неоднакове ставлення до прокурорів попри те, що їх наділено єдиним юридичним статусом за обсягом гарантій забезпечення їх незалежності як невіддільного складника цього статусу.
Конституційний Суд таку відмінність у ставленні до прокурорів, які мають єдиний юридичний статус, визнав не виправданою та вказав на її дискримінаційність.
Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX суперечить частині другій статті 24 Конституції України.
Отже, з огляду на визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, після ухвалення Конституційним Судом рішення № 8-р(II)/2023, на прокурорів, в тому числі які не завершили процедуру атестації, розповсюджуються положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в контексті визначення розміру винагороди прокурорів.
Верховним Судом аналізувались подібні правовідносини у постановах від 5 грудня 2024 року у справі №380/28500/23, від 21 березня 2025 року у справі №380/3566/24, від 8 травня 2025 року у справі № 280/2810/24, висновки в яких належить врахувати вирішуючи цей спір.
У вказаних рішеннях Верховним Судом зазначено, що згідно із положенням статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, зокрема, і надбавки за вислугу років, а тому із 13 вересня 2023 року Запорізька обласна прокуратура, зважаючи на рішення Конституційного Суду України № 8-р(II)/2023, повинна здійснювати нарахування та виплату заробітної плати прокурорам з урахуванням складових, визначених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
Водночас, як зазначалось, позивач, на момент подання позовної заяви, поновлений рішенням суду на посаді та працює на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області та є прокурором регіональної прокуратури, що не пройшла атестацію відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури”.
Так, відповідачем оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років.
Отже, відповідач нараховує та виплачує посадовий оклад позивачу відповідно до статті 81 Закону без урахування надбавок встановлених цією статтею та інших виплат.
Посилання на Закон України «Про судоустрій і статус суддів», суд вважає помилковим, так як цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні і ніяким чином не стосується та не регулює питання виплати або обмежень щодо розрахунку заробітної плати працівникам прокуратури, у тому числі і тих які є поновленими за рішеннями судів.
З огляду на викладені обставини, зважаючи на висновки Верховного Суду, позиція прокуратури щодо здійснення обрахунку заробітної плати позивача в спірний період з розрахунку на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років, за аналогією із гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а саме згідно з частини десятої статті 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат, не ґрунтується на нормах закону та є неправомірною.
Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 8 травня 2025 року у справі № 280/2810/24 тощо.
Посилання відповідача на лист Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих- 503окв-23 є безпідставним, оскільки згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
За таких обставин наявні правові підставі стверджувати, що відповідач допустив протиправну бездіяльність у частині не виконання рішень Конституційного Суду України, нарахування та виплати позивачу заробітної плати не відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Щодо позовних вимог, якими позивачка просить: - визнати протиправними дії/бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо нарахування і виплати заробітної плати з урахуванням листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503окв-23 та - визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо не виконання рішень Конституційного Суду України , необхідно зазначити наступне.
Фактично, позивачка оскаржує дії Донецької обласної прокуратури щодо неналежного нарахування їй заробітної плати, а саме нарахування заробітної плати без урахування окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
Відтак відсутня необхідність розмежовувати окремо вказані позовні вимоги, які поглинають одна іншу.
Тому у вказаній частині позовних вимог суд вважає за потрібне задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності Донецької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», без урахування окладу на посаді прокурора та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
Водночас суд звертає увагу на те, що оцінка судом додержання відповідачем рішень Конституційного Суду України і обґрунтованість посилання на лист Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих- 503окв-23 надана в мотивувальній частині цього рішення. 
З огляду на викладене, також має бути задоволена позовна вимога, якою позивачка просить зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру нарахувати і виплатити прокурору відділу ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
При цьому позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 29 січня 2026 року по день ухвалення рішення суду.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 06.08.2004, Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, АДРЕСА_1 ) до Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код: 25707002, 49038, м. Дніпро, вул. Майдан Озерний (Боброва), буд. 32) про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без урахування окладу на посаді прокурора, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених розділом IX Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», за період з 29 січня 2026 року до 15 травня 2026 року включно.
Зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру нарахувати і виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату, розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Донецької області, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених розділом IX Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», за період з 29 січня 2026 року до 15 травня 2026 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Повне рішення суду складено 15 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя К.О. Куденков