КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 року м. Київ справа №320/36635/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ-РС" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ-РС" з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 096290 від 23.07.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб не був обладнаний тахографом від дня випуску заводом-виробником, водій облік часу праці та відпочинку здійснював шляхом ведення Індивідуальної контрольної книжки водія, яка хоча й була перевірена інспектором, однак не була ним врахована з невідомих причин.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що порушення, зафіксоване в акті перевірки відповідає обставинам справи та є підставою для накладення адміністративно-господарського штрафу. Проте, суд зауважує, що обставини, наведені у відзиві, не стосуються обставин у даній справі, та містять посилання на порушення, встановлене стосовано АТ «Укрпошта».
Стороною позивача надійшла відповідь на відзив. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області проводилась рейдова перевірка на 178 км автошляху М-30. Під час перевірки був зупинений належний ТОВ "ІНДУСТРІЯ-РС" транспортний засіб марки ISUZU, модель NMR 85L, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обладнаний заводом-виробником тахографом.
Позивач зауважує, що водій ОСОБА_1 під час проведення перевірки мав при собі всі необхідні документи та надав їх інспектору, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, товарно-транспортну накладну, індивідуальну контрольну книжку водія на 2024 рік.
За результатами перевірки, інспектор відділу державного нагляду у Хмельницькій області склав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, серія АР № 052618 від12.06.2024. 
Підставою для складення акта стало те, що водій допустив порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки не надав протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. 
Відділ державного нагляду (контролю) у місті Києві листом від 01.07.2024 повідомив позивача, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відбудеться 23.07.2024 за адресою Відділу.
За результатом розгляду справи т.в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 096290 від 23.07.2024, якою до ТОВ "ІНДУСТРІЯ-РС" застосовано адміністративно-господарський штраф розміром 17000,00 грн за відсутність на момент проведення перевірки 12.06.2024 протоколу перевірки та адаптації тахографа.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон «Про автомобільний транспорт»).
Відповідно до норм ст. 1 Закону «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Так, Укртрансбезпека відповідно до п. п. 2, 19 п. 5 Положення № 103, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з п. 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, Державній службі України з безпеки на транспорті в особі її відділів державного нагляду (контролю) в областях надано право здійснювати державний контроль за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до положкень ч. 11 ст. 6 Закону «Про автомобільний транспорт», державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Так, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Так, ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, за якою, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що зазначений перелік не є вичерпним, а положеннями статті 48 Закону «Про автомобільний транспорт», передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством.
За ч. 2 ст. 49 Закону «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3). Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Пунктом 1.3. Положення № 340, визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Згідно з п. 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Отже, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпека шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.
З 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 01.07.1970 в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Тож, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР у разі обладнання аналоговим тахографом, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. При цьому, п. 3.3 Інструкції № 385, альтернативно визначає наявність наступних документів: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
У акті перевірки серії АР № 052618 від 12.06.2024 не міститься інформації щодо обладнання тахографом транспортного засобу державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , як і не вказано виду такого тахографа (цифровий або аналоговий), фото пломби тахографа чи інших доказів, які б давали підстави стверджувати про його наявність, при цьому, позивач наголошує на тому, що на цей вид транспортного засобу встановлення заводом-виробником тахографів не передбачено.
Оскільки згідно пункту 3.3 Інструкції № 385, мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу повинен лише водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, т.в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві 23.07.2024 під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не забезпечив належного з`ясування та не встановив чи обладнаний автомобіль тахографом, яким саме (цифровим або аналоговим) та якої моделі, отже й не довів, що водій зобов`язаний мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин норм вищевказаної Інструкції.
Відповідно до п. 6.3 Положення № 340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв. 
Наведене вище, дає підстави для висновку, що законодавець визначив у разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування. Як тахограф, так й індивідуальна контрольна книжка водія виконують одну й ту ж функцію - державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку.
У акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, серія АР № 052618 від 12.06.2024, встановлено лише відсутність протоколу адаптації тахографа, за умов відсутності тахографа в автомобілі, як такого. 
Проте, суд звертає увагу на те, що доказів ненадання водієм під час перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, не надано. 
Проте, суд враховує, що під час перегляду відеозапису процесу перевірки документів 12.06.2024, наданого до позовної заяви, встановлено, що водій надавав інспектору індивідуальну контрольну книжку, який переглядав її сторінки та, не висловивши зауважень до порядку її ведення, повернув книжку водію. 
Суд бере до уваги те, що під час рейдерської перевірки водій пояснив, що транспортний засіб не обладнаний тахографом, тож, уповноваженій посадовій особі Укртрансбезпеки під час проведення перевірки було достеменно відомо про те, що належний на праві власності ТОВ "Індустрія-РС" транспортний засіб не обладнаний тахографом. У подальшому, позивач також письмово довів до відома відповідача, що транспортний засіб не був обладнаний тахографом та надав індивідуальну контрольну книжку водія для огляду і долучив її копію до матеріалів справи.
За таких обставин, суд вважає, що відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, за наявності індивідуальної контрольної книжки водія, яка надавалась інспектору під час перевірки, не може свідчити про відсутність у водія передбачених законодавством документів та не свідчить про відсутність документів, визначених ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт», та привести до застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2025 у справі № 620/5897/23 зазначив, що у ситуації, коли тахограф у транспортному засобі був відсутній, позивач мав право вести облік режиму праці та відпочинку водіїв за допомогою індивідуальної контрольної книжки. Ненадання під час перевірки такого документа свідчить про невиконання позивачем вимог, визначених статтею 48 Закону № «Про автомобільний транспорт». Згідно зі ст. 49 Закону «Про автомобільний транспорт`водій зобов`язаний мати при собі й пред`являти під час перевірки документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
Судом також враховуються висновки, висловлені в постанові Верховного Суду від 19.05.2026 у справі № 420/13670/24.
Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено правомірності висновків акта перевірки та прийнятого на підставі його висновків рішення, з огляду на що, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ-РС" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 096290 від 23.07.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ-РС" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.