Справа №345/2475/26 
Провадження № 2-о/345/91/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25.05.2026 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої її представником - адвокатом Кобзаном Романом Мироновичем, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа,-
В С Т А Н О В И В :
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кобзан Р.М. звернувся до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що заявниця ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку набула внаслідок приватизації 13.04.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області. Зазначив, що співвласниками вказаної квартири також є мати заявниці ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник заявника вказав, що після зняття заявниці із задекларованого місця проживання 28.06.2024 року виникла необхідність зареєструвати її місце проживання у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . З цією метою заявниця разом із співвласником житла ОСОБА_2 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Калуської міської ради. Під час перевірки поданих документів було встановлено розбіжність у написанні імені заявниці, а саме у свідоцтві про право власності її ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, документах про освіту та трудовій книжці її ім`я вказане як « ОСОБА_4 ». Представник заявника послався на те, що відповідно до свідоцтва про народження заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 як ОСОБА_5 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно зі свідоцтвом про шлюб після укладення шлюбу з ОСОБА_6 вона змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Також зазначив, що у копіях атестата, диплома та трудової книжки заявниця зазначена як ОСОБА_1 без апострофа в імені. Крім того, представник заявника зазначив, що у свідоцтві про право власності від 13.04.2005 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_3 , сину ОСОБА_9 та дочці ОСОБА_1 у рівних частках. У зв`язку із розбіжністю у написанні імені заявниця не має можливості зареєструвати місце проживання у належній їй квартирі, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року.
20.05.2026 року від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобзана Р.М. надійшла заява про уточнення прохальної частини заяви, у якій він зазначив, що з метою уточнення заявлених вимог та усунення можливості неоднозначного тлумачення, враховуючи те, що спірний правовстановлюючий документ стосується також інших співвласників квартири, вважає за необхідне викласти прохальну частину заяви про встановлення юридичного факту в такій редакції: «Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в частині відомостей щодо неї як співвласника квартири, у якому її ім`я зазначено через апостроф як « ОСОБА_4 ». Слухання справи просив проводити без участі заявника та її представника. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги ОСОБА_1 визнає та повністю підтверджує. У поданій заяві вказала, що у свідоцтві про право власності від 13.04.2005 року на квартиру АДРЕСА_3 співвласником квартири разом із нею зазначена її дочка ОСОБА_1 , при цьому її ім`я вказане як « ОСОБА_4 » з апострофом, тоді як у паспорті заявниці ім`я зазначене як « ОСОБА_4 » без апострофа. Зазначила, що вважає таку розбіжність технічною помилкою, допущеною під час оформлення правовстановлюючого документа, оскільки дані особи мали вноситися відповідно до паспорта заявниці, у якому апостроф у написанні імені відсутній. Також просила розгляд справи проводити та завершити у її відсутності.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, його представника та заінтересованої особи.
В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви по встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи.
Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 як ОСОБА_5 . Її батьками у свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
13.04.2005 року виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області було видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного свідоцтва квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_3 , сину ОСОБА_9 та дочці ОСОБА_1 у рівних частках. При цьому ім`я заявниці у свідоцтві зазначене як « ОСОБА_4 » через апостроф.
26.05.2005 року було сформовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .
Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 після укладення шлюбу з ОСОБА_6 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та картки платника податків РНОКПП НОМЕР_3 вбачається, що заявниця зазначена як ОСОБА_1 , при цьому її ім`я вказане без апострофа.
Також судом досліджено копії атестата, диплома та трудової книжки заявниці, у яких її прізвище, ім`я та по батькові зазначені як ОСОБА_1 , без апострофа в імені.
28.06.2024 року заявницю було знято із задекларованого місця проживання, що підтверджується копією повідомлення про зняття із задекларованого місця проживання та витягом з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер співвласник квартири ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Після зняття із задекларованого місця проживання заявниця разом із співвласником квартири ОСОБА_2 звернулася до Центру надання адміністративних послуг Калуської міської ради з метою реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .
Під час перевірки поданих документів було встановлено розбіжність у написанні імені заявниці у свідоцтві про право власності від 13.04.2005 року та в її особистих документах, а саме: у свідоцтві про право власності ім`я зазначене як « ОСОБА_4 », тоді як у паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, документах про освіту та трудовій книжці ім`я зазначене як « ОСОБА_4 » без апострофа.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.
У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в частині відомостей щодо неї як співвласника квартири, у якому її ім`я зазначено через апостроф як « ОСОБА_4 », а також те, що правильне ім`я заявниці саме « ОСОБА_4 », підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , карткою платника податків РНОКПП НОМЕР_3 , атестатом, дипломом, трудовою книжкою, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2005 року, свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року, а також заявою заінтересованої особи ОСОБА_2 про підтвердження обставин справи.
Вказані вище помилки у свідоцтві про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року позбавляють заявницю можливості належним чином підтвердити свою особу як співвласника квартири АДРЕСА_1 та реалізувати свої права щодо реєстрації місця проживання у належному їй житлі.
Таким чином можна зробити висновок, що вказані розбіжності в імені заявниці виникли у зв`язку з технічною помилкою та впливом людського фактора, допущеними під час оформлення свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року, оскільки в усіх інших особистих документах заявниці її ім`я зазначене як « ОСОБА_4 » без апострофа. 
Таким чином, оцінивши всі надані у справі докази в їх сукупності, зокрема письмові документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, послідовними та такими, що підтверджуються належними і допустимими письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
З урахуванням встановлених обставин, відсутності суперечностей між суттю заявлених вимог та поданими доказами, а також підтвердження заінтересованою особою викладених заявницею обставин, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 – 319 ЦПК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,-
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , поданої її представником - адвокатом Кобзаном Романом Мироновичем, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа - задоволити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в частині відомостей щодо неї як співвласника квартири, у якому її ім`я зазначено через апостроф як « ОСОБА_4 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :