Справа № 405/1259/26
2/405/622/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 Подільський районний суд м. Кропивницького в складі:
головуючої судді – Шевченко І.М.
з участю секретаря – Мишевець Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попович Світлана Михайлівна до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» про стягнення боргу,- 
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.
В березні 2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попович С.М., за допомогою підсистеми «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» про стягнення боргу за розпискою. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно розписки від 03.03.2025 року, написаної власноруч, відповідачем від позивача було отримано в борг 600 000,00 грн. Згідно умов, вказаних у розписці, позичальник зобов`язався повернути кошти до 31.12.2025 року. Позивач неодноразово усно повідомляв відповідача про необхідність повернення коштів, на що відповідач безпідставно відмовлявся повертати позичену суму. Так як станом на день подачі позову, відповідач зобов`язання повернути кошти не виконав та борг у сумі 600 000.00 гривень не повернув, тому позивач змушений звернутися в суд з даним позовом.

Заяви (клопотання) учасників справи, та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 17.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання на 23.04.2026 року.
Ухвалою суду від 23.04.2026 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час проведення розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином.
22.04.2026 року відповідач, ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» подало суду заяву, яка підписана Коломійцем В.В., про розгляд справи без участі сторони відповідача. Позовні вимоги визнав у повному обсязі.
21.05.2026 року представник позивача – адвокат Попович С.М., за допомогою підсистеми «Електронний суд», подала заяву, в якій просила розглядати справу без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам.

Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено що відповідно до розписки від 03.03.2025 року ОСОБА_2 (позикодавець) та ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» (позичальник) склали розписку про таке: 
Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 600 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк до 31.12.2025 року.
Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що борг у розмірі 600 000,00 грн. позикодавцю ОСОБА_1 відповідач не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.
Вимогами ч.1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про те, що ним було надано у борг відповідачу грошові кошти в сумі 600 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 03.03.2025 р., а ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» борг станом на день розгляду справи судом не повернуло.
У своїй постанові від 05 вересня 2018 року у справі №756/8630/14- ц Верховний Суд зазначив, що ЦК України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про сурогати або замінники письмової форми правочину, які свідчать про додержання вимоги закону про письмову форму правочину. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.
В свою чергу, згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики. Борг за розпискою не повернуто, а відтак визнання позову відповідачем, що передбачає задоволення позовних вимог про стягнення боргу, ґрунтується на вимогах статей 525, 526, 530, 1046, 1047 ЦК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 4 800,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попович Світлана Михайлівна до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 600 000,00 (шістсот тисяч гривень).
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 800,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 .
Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА КОМПАНІЯ», код ЄДРПОУ – 31008497, адреса – м. Кропивницький, вул. Євгена Чикаленка, 1А.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко