Справа № 420/39370/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.10.2025 року №254050012255;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 14.10.2025 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 18.07.1987 по 15.09.1987, з 15.01.1990 по 31.12.1990 та з 01.01.1992 по 15.07.2000, та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Водночас, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.10.2025 року №254050012255 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом власних прав та інтересів.
Ухвалою суду у справі №420/39370/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
Під час розгляду справи до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що на підставі наявних у матеріалах справи документів, Головним управлінням було визначено, що загальний страховий стаж позивача становить 34 роки 10 місяців 18 днів, з яких 12 років 02 місяці 24 дні - стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Таким чином, у позивача станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії був відсутній необхідний пільговий стаж у розмірі 20 років для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим рішенням Головного управління №254050012255 від 22.10.2025 року позивачу було відмовлено у призначення пенсії. При цьому, до пільгового стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 18.07.1987 по 15.09.1987, з 15.01.1990 по 31.12.1990, та з 01.01.1992 по 15.07.2000 згідно довідок, виданих СТОВ "Дружба Нова" №110 від 10.06.2025, №165 та №166 від 10.10.2025, а також згідно акту перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275, оскільки в документах за вказані періоди роботи посада позивача не зазначена. У додатку №5 до Порядку №637 визначено зразок довідки про підтвердження пільгового стажу та визначені усі необхідні відомості, які мають бути вказані у довідці. Серед таких відомостей є, зокрема, посада особи та характер виконуваних робіт. Проте, такі відомості відсутні у долучених до заяви про призначення пенсії довідках про підтвердження пільгового стажу позивача.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року провадження у справі №420/39370/25 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та в подальшому було поновлено ухвалою суду 11.03.2026 року. 
На виконання вищевказаної ухвали, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надіслало до суду матеріали пенсійної справи позивача.
Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Судом за час розгляду справи встановлено наступне.
ОСОБА_1 14.10.2025 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.
Разом із заявою при призначення пенсії позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , з якої зокрема, вбачається, що позивач працював у періоди:
з 20.07.1987 року по 11.11.1987 року – трактористом-машиністом у колгоспі « 60-річчя Жовтня» (записи №1-2);
з 04.01.1990 року по 17.08.2000 року – трактористом-машиністом у колгоспі « 60-річчя Жовтня» (після реорганізацій – КСП «Озеряни», КСП «Нива», ТОВ «Нива», що підтверджується довідкою СТОВ «ДРУЖБА-НОВА» від 08.10.2025 року за №164) (записи №3-7).
Згідно довідки №110 від 10.06.2025 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній , виданої СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», вбачається, що позивач дійсно працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництва сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства у наступні періоди, зокрема, з квітня по вересень 1987 року, з січня 1990 року по липень 2000 року. У довідці окремо зазначено, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до архівних довідок №165 та №166 від 10.10.2025 року, виданих СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», також вбачається, що позивач з 1987 року по 2000 рік працював у колгоспі « 60-річчя Жовтня» (після реорганізацій – КСП «Озеряни», КСП «Нива», ТОВ «Нива»). При цьому, лише за період 1991 року вказано, що позивач працював на посаді тракториста, тоді за інші періоди відомості про посаду не зазначені. 
За принципом екстериторіальності зазначену вищевказану заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Водночас, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №254050012255 від 22.10.2025 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу – 20 років, в обґрунтування якого було зазначено, що відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV пенсія за віком на пільгових умовах призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. На підставі наявних у матеріалах справи документів, загальний страховий стаж заявника становить 34 роки 10 місяців 18 днів, з яких 12 років 02 місяці 24 дні - стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До пільгового стажу заявника не було зараховано періоди роботи з 18.07.1987 по 15.09.1987, з 15.01.1990 по 31.12.1990, та з 01.01.1992 по 15.07.2000 згідно довідок, виданих СТОВ "Дружба Нова", №110 від 10.06.2025 року, №165 та №166 від 10.10.2025 року, а також згідно акту перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275, оскільки в документах за вказані періоди роботи посада позивача не зазначена.
В матеріалах пенсійної справи позивача наявний Акт перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275, сформований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з питання обґрунтованості надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №110 від 10.06.2025 року, виданої СТОВ "Дружба-Нова", на ім`я позивача, за періоди роботи з 01.04.1987 року по 31.03.2009 року у колгоспі "60-річчя Жовтня", КСП "Озеряни", КСП "Нива", СТОВ "Нива" с. Озеряни. У висновку вказаного Акту перевірки зазначено, що за результатами перевірки з питання обґрунтованості надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.06.2025 року №110, виданої СТОВ "Дружба-Нова" на ім`я ОСОБА_1 за період роботи з 01.04.1987 по 31.03.2009, виявлено розбіжності з даними первинних документів, а саме в довідці зазначено початок і закінчення періодів роботи без числа місяця згідно наказів.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві в межах справи №420/39370/25.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно приписів частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши адміністративний позов, відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Згідно ч.ч.1-2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абз.1-2 п.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно ч.1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п.3 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно ч.1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію).
За приписами п.2.1 Порядку №22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на
підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку №22-1).
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи..
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Відповідно до п.24 Порядку №637 для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В межах спірних правовідносин головними умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є:
виконання ним робіт на посаді тракториста-машиніста;
безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства;
досягнення відповідного віку;
наявність кількості відповідного стажу. 
Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , та що не було спростовано відповідачами під час розгляду справи, позивач працював з 20.07.1987 року по 11.11.1987 року, з 04.01.1990 року по 17.08.2000 року на посаді тракториста-машиніста у колгоспі « 60-річчя Жовтня» (після реорганізацій – КСП «Озеряни», КСП «Нива», ТОВ «Нива»).
Додатково до заяви про призначення пенсії позивачем було надано довідку №110 від 10.06.2025 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», з якої вбачається, що позивач дійсно працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництва сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства у наступні періоди, зокрема, з квітня по вересень 1987 року, з січня 1990 року по липень 2000 року. У довідці окремо зазначено, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Водночас, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №254050012255 від 22.10.2025 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу – 20 років.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є те, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди його роботи з 18.07.1987 по 15.09.1987, з 15.01.1990 по 31.12.1990, та з 01.01.1992 по 15.07.2000 згідно довідок, виданих СТОВ "Дружба Нова", №110 від 10.06.2025 року, №165 та №166 від 10.10.2025 року, а також згідно акту перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275, оскільки в документах за вказані періоди роботи посада позивача не зазначена.
По-перше, суд звертає увагу на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в оскаржуваному рішенні №254050012255 від 22.10.2025 року не зазначає чітких та конкретних причин неврахування записів, наявних в трудовій книжці позивача, де безпосередньо відображені відомості його роботи на посаді тракториста-машиніста, зокрема, з 20.07.1987 року по 15.09.1987 року, з 15.01.1990 року по 15.07.2000 року, враховуючи, що трудова книжка є першочерговим документом, на підставі якої встановлюється стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку.
При цьому, відповідачі не ставлять під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 , що свідчить, на думку суду, про прояв надмірного формалізму при визначенні розміру пільгового страхового стажу позивача з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
По-друге, суд зазначає, що у вищевказаній довідці №110 від 10.06.2025 року, виданої СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», навпаки зазначено посаду позивача - тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, який був безпосередньо зайнятий у виробництва сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства у наступні періоди, зокрема, з квітня по вересень 1987 року, з січня 1990 року по липень 2000 року. Відомості, зазначені у вищевказаній довідці №110 від 10.06.2025 року, відповідачами за час розгляду справи не оспорювались.
Крім того, довідка №110 від 10.06.2025 року, видана СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», відповідає вимогам Додатку №5 до Порядку №637, а тому, на думку суду, безпідставно не була врахована пенсійним органом під час вирішення питання щодо зарахування вказаного в ній періодів роботи позивача до пільгового страхового стажу. 
Варто також зазначити, що у вищезгаданому Акті перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275, яких зазначений в оскаржуваному рішенні №254050012255 від 22.10.2025 року, не спростована інформація про роботу позивача на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, який був безпосередньо зайнятий у виробництва сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, у періоди з 18.07.1987 року по 15.09.1987 року, 15.01.1990 року по 31.12.1990 року, 01.01.1992 року по 15.07.2000 року. Навпаки, висновки в Акті перевірки від 15.07.2025 року №2500-0904-1/4275 стосуються не посади позивача, а того, що в уточнюючій довідці зазначено початок і закінчення періодів роботи без числа місяця згідно наказів, що пенсійний органом в оскаржуваному рішенні №254050012255 від 22.10.2025 року протиправно враховано не було.
Крім того, суд зазначає, що виконання п.4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних.
У противагу зазначеному, відповідачами не здійснено будь-яких дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей та документів, на підставі яких пенсійний орган міг би перевірити власні сумніви щодо підтвердження пільгового стажу позивача.
Більш того, на виконання п.18 Порядку №637, відповідачем обставини підтвердження спірного страхового стажу позивача не перевірялись показаннями не менше двох свідків , які знають позивача по спільній з ним роботі на одному колгоспі та мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача. 
У постанові Верховного Суду від 08.02.2021 року по справі №487/68/17 колегія суддів дійшла висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.
Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.
Суд при вирішенні справи також виходить із того, що оскаржуване рішення пенсійного органу є актом індивідуальної дії.
На думку суду правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.
Головною рисою такого акту є його конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних рішень та висновків; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.
Натомість, оскаржуване рішення пенсійного органу не відповідає критеріям чіткості, обґрунтованості та належної вмотивованості акту індивідуальної дії, що породжує його неоднозначне трактування.
Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.
У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №254050012255 від 22.10.2025 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Суд також зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Варто зазначити, що позивач оскаржує незарахування пенсійним органом до пільгового стажу періоди його роботи виключно з 18.07.1987 року по 15.09.1987 року, з 15.01.1990 року по 31.12.1990 року та з 01.01.1992 року по 15.07.2000 року.
З огляду на встановлені фактичні обставини у справі №420/39370/24 суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2025 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 18.07.1987 року по 15.09.1987 року, з 15.01.1990 року по 31.12.1990 року та з 01.01.1992 року по 15.07.2000 року на посаді тракториста-машиніста. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача, суд вважає необхідним стягнути на його користь суму сплаченого судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань, оскільки рішенням саме цього органу були порушені права та інтереси позивача.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №254050012255 від 22.10.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2025 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 18.07.1987 року по 15.09.1987 року, з 15.01.1990 року по 31.12.1990 року та з 01.01.1992 року по 15.07.2000 року на посаді тракториста-машиніста. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83а, код ЄДРПОУ 21390940).

Суддя О.В. Білостоцький