ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/3965/26
провадження № 3/753/1721/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 590016), - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 13.02.2026 року о 00 год. 15 хв., рухаючись по вул. Г. Хоткевича, 20, у м. Києві, був зупинений на блок-посту, та, в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР, керував автомобілем марки «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу «Drager», проба позитивна 0,28 ‰, що зафіксовано на нагрудну камеру працівників поліції.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, вважав, що працівники поліції проводили огляд на стан сп`яніння з порушенням встановленого порядку. Пояснив, що був зупинений на блок-посту у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху. а саме - керування транспортним засобом без посвідчення водія (постанова серії ЕНА №6657158 від 13.02.2026 р.). Під час спілкування поліцейські виявили у нього різкий запах алкоголю з порожнини рота.  ОСОБА_1 зазначив, що 13.02.2026 року в денний час дійсно вживав слабоалкогольний напій, про що повідомив працівників поліції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» проводився двічі. Після першого разу, працівники поліції разом із його документами поїхали з місця події, не пояснивши нічого Повернувшись за 30 хвилин, працівники поліції провели огляд вдруге, під час якого було зафіксовано результат - 0,28 ‰. Також ОСОБА_1 зазначив, що поліцейські роз`яснили йому право пройти медичний огляд у лікаря-нарколога у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки, однак він відмовився.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - алкотестеру «Драгер» ARНL - 0314, тест № 6325, складеного уповноваженою особою та підписаного ОСОБА_1 без жодних зауважень, результат огляду на стан сп`яніння «проба позитивна» 0,28 ‰.
Відповідно до даних роздрукованого на папері показника спеціального технічного засобу, результат тесту складає 0,28 ‰.
Положенням ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Із відтвореного в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що під час огляду поліцейським проводився контрольний забір повітря, про що було повідомлено ОСОБА_1 , та продемонстровано йому прилад з нульовим показником, після чого здійснено забір повітря у ОСОБА_1 . Після оголошення працівниками поліції результатів огляду, ОСОБА_1 з ними погодився.
Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не встановлено.
Крім того, відповідно до ч. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобам підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою. 
Доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, зокрема їх відсутність на місці події протягом певного часу після першого тестування та можливе використання іншого приладу «Drager» під час повторного огляду, свого підтвердження не знайшли. При цьому будь-яких порушень при проведенні огляду судом не виявлено.
Встановлений результат «проба позитивна» 0,28 ‰ свідчить про наявність алкоголю в організмі ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом. Крім того, останній не заперечував факт вживання алкогольного напою того дня, був згоден з результатами огляду на місці зупинки, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що винність  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджена в повному обсязі.
Враховуючи особу правопорушника, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.
Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.
Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.
Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя