Справа № 357/1507/26
Провадження № 2/357/3256/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

29 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» Томилко О.Б. через систему «Електронний суд» звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просить, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 72 543,67 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу: 5000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 747746990, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 23 800,00 грн. з кінцевою датою повернення кредиту – 22.02.2030. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу грошові кошти на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , вказану ним при укладенні кредитного договору. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків. 10.06.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/39, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 747746990. Заборгованість відповідача, за вищезазначеним договором становить 72 543,67 грн, з яких: 23 798,60 грн - заборгованість по кредиту; 48 745,07 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі викладеного ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 72 543,67 грн, судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Протоколом авторозподілу судової справи від 30.01.2026 року справу передано судді Ярмолі О.Я..
10.02.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та за клопотанням позивача від АТ КБ «ПриватБанк» витребував докази по справі.
03.03.2026 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана інформація в порядку виконання ухвали суду від 10.02.2026.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 23.04.2026 від представника позивача надійшло клопотання щодо розгляду справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання двічі не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), скеровані за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, з відмітками ВПЗ про неможливість їх вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою, що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ).
Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ТОВ «Таліон Плюс» відповідачем не подано.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що 23.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 747746990, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога (п. 2.1 кредитного договору) (а.с.25-36).
За умовами п.п. 2.2-2.4, 3.1, 7.3, 8.2-8.5, 8.7.1 укладеного договору загальний розмір кредиту становить 23 800,00 грн. (перший транш) з можливістю надання додаткових траншів протягом дисконтного періоду, що становить 30 днів, з кінцевою датою повернення (виплати) кредиту 22.02.2030, зі сплатою процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 0,98 % в день від суми залишку кредиту, та дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,20 % від суми кредиту за кожний день користування ним, що надається як знижка за період від 23.01.2025 до 22.02.2025 (включно), та комісією за надання першого траншу в розмірі 1190,00 грн.
Згідно з п. 8.11 кредитного договору сторони погодили, що у разі користування кредитом після 6 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань позичальника по оплаті процентів під базову процентну ставку, при користуванні кредитом або несплаті нарахованої комісії за надання кредиту після спливу 6 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір кредитодавця, за весь строк дисконтного періоду або лише за останні 30 календарних днів дії дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим договором є правом, а не обов`язком кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення кредиту та сплати нарахованої комісії за надання кредиту позичальником протягом 6 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду кредитування.
Даний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором WWKR, відправленим 23.01.2025 15:23:19, введеним 23.01.2025 15:23:49, що міститься у реквізитах зазначеного договору та має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (п.п. 14.2, 14.12 кредитного договору, розділ 15 «Реквізити сторін»).
Крім того, позивачем суду також надано оригінал електронного кредитного договору № 747746990 від 23.01.2025, у формі електронного доказу в розумінні ст. 100 ЦПК України, з кваліфікованим електронним підписом кредитодавця, що підтверджено також перевіркою за допомогою онлайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, зміст якого повністю відповідає його паперовій копії, що міститься в матеріалах справи.
Підписавши вказаний договір електронним підписом, ОСОБА_1 засвідчив свою згоду на те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення цього договору, а також підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 14.1 кредитного договору).
Крім того, в п.п. 14.8, 14.10 кредитного договору відповідач засвідчив, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника, а також підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі, статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», яка необхідна для отримання споживчого кредиту; інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (для фізичних осіб споживачів фінансових послуг), в редакції, що діє з 29.03.2024, містяться в матеріалах електронної справи.
Також позивачем надано Порядок укладання фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (із зазначенням всіх етапів укладання договору з прінт-скрінами екрану з особистого кабінету), що діє з 25.07.2023.
23.01.2025 відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 747746990 від 23.01.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3249, в якому визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, чим також підтвердив факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних ним умов, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором (а.с.23, 24).
Під час укладення кредитного договору сторони погодили, що кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № 4149-62XX-XXXX-0888, позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на її власний рахунок (п.п. 5.1,5.3 кредитного договору).
Розрахунки орієнтовної реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту та денної процентної ставки є репрезентативними та базуються на зазначених у цьому договорі умовах кредитування, що узгоджені із позичальником та залежать від обраної позичальником моделі поведінки, наведені в п.п. 8.6-8.8 укладеного кредитного договору та в п. 8.13 сторони погодили, що у зв`язку з наданням кредиту у формі кредитної лінії та на підставі п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» графік платежів по договору не надається.
Вичерпні дані, що стосуються особи відповідача, а саме прізвище, ім`я та по батькові, паспорт, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також реквізити належного відповідачу карткового рахунку № НОМЕР_2 , що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних, зазначені відповідачем самостійно в заявці на отримання грошових коштів у кредит від 23.01.2025, а також містяться в преамбулі договору та в розділі 15 «Реквізити сторін».
Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах.
На виконання вказаних вище умов кредитного договору № 747746990 від 23.01.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: надавач платіжних послуг платника: АТ КБ «ПриватБанк»; Надавач платіжних послуг Отримувача: АТ КБ «ПриватБанк»; Особа Платника: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; Особа Отримувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; Рахунок Платника: НОМЕР_4 ; Транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувачу: НОМЕР_5 ; Рахунок/платіжна карта Отримувача: 4149-62XX-XXXX-0888, Термін дії: 01.2028; Сума платіжної операції: 23800,00 грн.; Ідентифікатор платіжної операції: 2586906580; Дата ініціювання платіжної інструкції: 23.01.2025 15:23:52; Дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 23.01.2025 15:23:55, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за № 747746990/20012026/Э від 20.01.2026 та копією платіжного доручення (заява) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську картку отримувача.
Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2026, АТ КБ «ПриватБанк» як банком-емітентом підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано карту № НОМЕР_1 , що відповідає номеру картки, зазначеному в п. 5.1 кредитного договору, на яку було перераховано кошти кредиту та 23.01.2026 на вказаний картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 23 800,00 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку приватного клієнта № б/н від 26.03.2026 за період з 23.01.2025 по 23.01.2025, що є належними і допустимими доказами, що підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір (а.с.56, 57).
Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19.
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, визначених договором, однак відповідач здійснив лише часткове погашення нарахованої заборгованості, а саме платежем від 21.02.2025 на суму 2571,00 грн. та 23.03.2025 на суму 5570,00 грн в рахунок часткової сплати процентів, комісії та тіла кредиту в решті взяті на себе зобов`язання порушив, заборгованість не погасив, у результаті чого виникла прострочена заборгованість, що згідно з розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 42 223,77 грн, з яких: 54 123,07 грн., з яких: 23 798,60 грн - заборгованість по кредиту, 18 425,17 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом станом на дату відступлення права вимоги, 11 899,30 грн - заборгованість за неустойкою.
Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, боргу за договором, що відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 в справі № 338/180/17, від 23.12.2020 в справі № 127/23910/14-ц.
10.06.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу № МВ-ТП/39, відповідно до якого клієнт відступив фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору факторингу), при цьому, під правами вимоги згідно з п. 1.3 у вказаному договорі розуміється весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржника по сплаті сум боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1498 від 12.06.2025 ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало кошти ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в рахунок плати за відступлення права вимоги за договором факторингу № МВ-ТП/39 від 10.06.202.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги від 10.06.2025 до Договору факторингу № МВ-ТП/39 від 10.06.2025, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 747746990 від 23.01.2025 в сумі 54 123,07 грн., з яких: 23 798,60 грн - заборгованість по кредиту, 18 425,17 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом станом на дату відступлення права вимоги, 11 899,30 грн - заборгованість за неустойкою.
Після відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» як новим кредитором в межах строку кредитування з 10.06.2025 по 18.10.2025 донараховано проценти за 130 календарних дні користування відповідачем кредитом, виходячи з розрахунку 23 798,60 грн. х 0,98 % = 233,23 грн. х 130 календарних дні + 18 425,17 грн, таким чином загальний розмір заборгованості за процентами становить 48 745,07 грн..
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслано відповідачу ОСОБА_1 повідомлення № 747746990/10062025/Э від 10.06.2025 про відступлення права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс».
У зв`язку з простроченням сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором понад один місяць позивачем ТОВ «Таліон Плюс» на підставі п. 9.1.1.7 договору та частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» достроково розірвано договір № 747746990 від 23.01.2025, про що повідомлено відповідача листом № № ТП/747746990 від 19.10.2025 та необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 84 442,97 грн..
Окрім того, ТОВ «Таліон Плюс» зверталось до відповідача з досудовою вимогою про сплату заборгованості в розмірі 84 442,97 грн..
Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свої зобов`язання та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Таліон Плюс», ні на рахунки первісного кредитора.
Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано, при цьому суд не вбачає підстав для визнання жодного з досліджених доказів неналежним чи недопустимим.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом положень ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора), проте не змінює умови укладеного кредитного договору.
Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Водночас, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічні висновки послідовно зроблені Верховним Судом у постановах від 23.02.2022 у справі № 761/1543/20, від 19.01.2022 року у справі № 639/86/17, від 14.07.2021 у справі № 554/8549/15-ц, від 12.02.2020 у справі № 522/22802/17, від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, які суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права кредитора по відношенню до ОСОБА_1 за вказаним вище договором, доведено сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.
Водночас, відповідач після заміни кредитора жодних належних дій для погашення існуючої заборгованості не вчинив, у результаті чого виникла вказана вище прострочена заборгованість перед ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 747746990 від 23.01.2025, що підлягає стягненню з відповідача межах пред`явлених вимог, в сумі 72 543,67 грн, з яких: 23 798,60 грн - заборгованість по кредиту; 48 745,07 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Будь-яких доказів на спростування вказаних розрахунків, а також доказів належного виконання умов вищезазначених договорів відповідач суду не надав.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого Колінько А.В. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №5 від 02.12.2024.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: Додаткова угода № 2433 від 16.12.2025 про надання правової допомоги до Договору № 5 від 02.12.2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер Колінько А.В.; акт прийому передачі наданих послуг від 16.12.2025 на суму 5000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 281 від 16.12.2025 на суму 5000 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості й верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, завищений щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, і не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію даної справи, яка є малозначною, та існує багато судової практики в даній категорії спору, а також, враховуючи, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність цієї справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 5662,40 грн (судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за договором кредитної лінії № 747746990 від 23 січня 2025 року в розмірі 72 543 (сімдесят дві тисячі п`ятсот сорок три) гривні 67 копійок, з яких: 23 798,60 грн - заборгованість по кредиту; 48 745,07 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн, а всього 5 662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу – відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», код ЄРДПОУ 39700642, адреса: вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, Чернігівська область, індекс 14017;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
З урахуванням норми ч. 5 ст. 268 ЦПК України, повний текст рішення складено 29 квітня 2026 року. 
Суддя    	О. Я. Ярмола