ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/137/26	

Господарський суд Одеської області у складі:
судді В.С. Петрова
при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк

за участю представників:
від позивача - Гейко О.В.,
від відповідача - Тимофеєв Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства “Херсонгаз” до Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2498354,16 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство “Херсонгаз” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2498354,16 грн., з яких: 1832624,33 грн. – пеня, 168335,15 грн. – 3% річних, 497394,68 грн. – інфляційні втрати. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 30.12.2015 року між Акціонерним товариством “Херсонгаз”, як Оператором ГРМ, та Приватним підприємством “Херсонтеплогенерація” укладено типовий договір розподілу природного газу № 1-5478Т на підставі заяви приєднання. Як вказує позивач, за умовами п. 2.1 договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. 
Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Так, позивач повідомляє, що тариф АТ “Херсонгаз” у спірному періоді такий: з 01.01.2022 діє встановлений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2773 у розмірі 1,62 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), при цьому надання товариством послуг з розподілу природного газу за визначеним договором підтверджується, зокрема, належним чином укладеними між сторонами актами наданих послуг з розподілу природного газу у 2023-2025 роках (щомісячні).
Проте, як стверджує позивач, відповідач оплату за надані послуги здійснював несвоєчасно та не виконував зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.7 договору.
Посилаючись на п. 8.2 договору, а також ст. 549 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої позивачем пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 1832624,33 грн., яка заявлена позивачем до стягнення.
Також за неналежне виконання відповідачем зобов`язань позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області 26.01.2026 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства “Херсонгаз” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/137/26, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому підготовче засідання призначено на 24.02.2026 р. о 12:30 год.
16.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 5682/26), відповідно до якої позивач просить суд надати можливість його представнику – Гейко Ользі Володимирівні брати участь у всіх судових засідання по справі № 916/137/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
18.02.2026 р. від Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 5994/26), відповідно до якої відповідач просить суд провести підготовче засідання та наступні судові засідання у справі № 916/137/26 за участю його представника - адвоката Тимофеєва Дениса Володимировича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2026 р. задоволено заяви Акціонерного товариства “Херсонгаз” та Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” про участь у судових засіданнях по справі № 916/137/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ). 
23.02.2026 р. від Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 6443/26), відповідно до якого відповідач просить суд відкласти підготовче засідання, призначене на 24.02.2026 р. о 12:30 год., та продовжити ПП “Херсонтеплогенерація” строк для подання відзиву на позов, встановлений ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 р. у справі № 916/137/26. 
Розглянувши вказане клопотання відповідача від 23.02.2026 р., суд ухвалив задовольнити клопотання відповідача, продовжити ПП “Херсонтеплогенерація” строк для подання відзиву на позовну заяву до 16.03.2026 р. та відкласти підготовче засідання на 19 березня 2026 р. о 12:00 год., про що зазначеного у протоколі судового засідання від 24.02.2026 р.
При цьому 24.02.2026 р. від ПП “Херсонтеплогенерація” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 6594/26), відповідно до якого відповідач просить суд залучити до матеріалів справи бухгалтерську довідку щодо дебіторської заборгованості по ПП “Херсонтеплогенерація” станом на 23.02.2026 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2026 р. продовжено Приватному підприємству “Херсонтеплогенерація” строк для подання відзиву на позовну заяву до 16.03.2026 р. та відкладено підготовче засідання на 19 березня 2026 р. о 12:00 год.
18.03.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. № 9590/26), відповідно до якого позивач просить суд відкласти розгляд справи з огляду на хворобу представника позивача. 
Зазначене клопотання позивача від 18.03.2026 р. задоволено судом, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/137/26 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 01 квітня 2026 р. о 10:45 год., про що зазначено у протоколі судового засідання від 19.03.2026 р. 
Так, 18.03.2026 р. від Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9645/26), в якому відповідач зазначає наступне.
Так, відповідач наголошує, що в розрахунку за період 2025 року, починаючи з березня по листопад місяць включно, виникла помилка при розрахунку кількості днів прострочення, оскільки оплата за ці місяці була проведена 24.12.2025 року, проте при розрахунку днів прострочення позивачем врахована дата 31.12.2025 року. Таким чином, відповідач зазначає, що сума 3% річних має бути 167361,77 грн. (зменшена на 973,38 грн.).
Разом з тим відповідач зазначає, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
Крім того, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, відповідач просить суд врахувати наступні обставини: 1) порушення виконання відповідачем зобов`язань за договором мало місце під час дії в України воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації, а також те, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, м. Херсон з 01.05.2023 року є зоною активних бойових дій, при цьому в подальшому наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 року цей статус м. Херсона було підтверджено/продовжено; 2) не зважаючи на складнощі у здійсненні господарської діяльності, заборгованість за договором відповідачем повністю погашена і не є предметом позову; 3) визнання відповідачем позову в частині інфляційних втрат у сумі 497394,68 грн. та 3% відсотків річних у сумі 167361,77 грн., що мають бути задоволені судом; 4) важке матеріальне становище відповідача, що підтверджується наданими копіями документів з заборгованості перед ПП “Херсонтеплогенерація”.
Водночас відповідач вказує, що основним боржником/ами відповідача є жителі м. Херсона (сума заборгованості 45322880,92 грн.), натомість ПП “Херсонтеплогенерація” не має можливості стягнути в судовому порядку дану заборгованість в силу дії постанови Кабінету міністрів від 05.03.2022 року № 206 “Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану”.
При цьому відповідач заявляє клопотання про зменшення належної до сплати суми пені, посилаючись на відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача. 
Додатково відповідач повідомляє, що у розрахунку за період 2025 року, починаючи з березня по листопад місяць включно, виникла помилка при розрахунку кількості днів прострочення, оскільки оплата за ці місяці була проведена 24.12.2025 року, проте при розрахунку днів прострочення позивачем врахована дата 31.12.2025 року (враховано зайві дні прострочення). Таким чином, заявлена позивачем сума пені має бути 1822856,67 грн. (зменшена на 10741,05 грн.).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/137/26 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 01 квітня 2026 р. о 10:45 год.
31.03.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла відповідь на відзив (вх. № 11132/26), в якій позивач щодо розрахунку 3% річних та інфляційних втрат додатково зазначає, що у розрахунку зазначені наступні оплати відповідача: 1) 24.12.2025 у розмірі 528970,16 грн., яка зарахована за березень 2025 у сумі 55267,31 грн., за квітень у розмірі 252633,65 грн. та за травень у сумі 221069,20 грн., 2) 29.12.2025 у розмірі 1800000,00 грн., яка зарахована за травень-грудень 2025. При цьому позивач зазначає, що відповідач не надав іншого перерахунку санкцій.
Разом з тим позивач наголошує, що АТ “Херсонгаз” як і ПП “Херсонтеплогенерація” є підприємствами, які однаково задіяні у ланцюгу постачання природного газу, у даному випадку природного газу для відповідача, який використовує його для надання послуг з теплопостачання. 
При цьому, як стверджує позивач, АТ “Херсонгаз” має своїх кредиторів, яким зобов`язаний вчасно і в повному обсязі сплачувати за товари та послуги, які необхідні для забезпечення безперервного процесу постачання природного газу відповідачу. 
Проте, як зазначає позивач, не отримуючи вчасно і в повному обсязі оплати з боку відповідача, АТ “Херсонгаз” не може вчасно і в повному обсязі розраховуватися зі своїми кредиторами і несе додаткові великі витрати. Так, кредитори АТ “Херсонгаз”, зокрема, ГПК “Нафтогаз України” та ТОВ “Оператор газотранспортної системи України”, АТ “Укртрансгаз” стягують заборгованість, а також штрафні санкції разом з відсотками річних та інфляційними збитками, яка дзеркально утворюється внаслідок порушення строків оплат з боку відповідача.
Натомість, як стверджує позивач, АТ “Херсонгаз” в свою чергу не має джерел для покриття таких додаткових і не передбачуваних витрат, крім аналогічного стягнення заборгованостей зі своїх дебіторів. 
Крім того, позивач додає, що АТ “Херсонгаз” так само знаходиться у м. Херсон, перебуває не в кращих умовах, зокрема, теж знаходилося в окупації, було майже повністю розграбоване окупантами, АТ “Херсонгаз” має тих самих споживачів, які втратили можливість здійснювати вчасні і повні розрахунки за комунальні послуги з об`єктивних причин.
Водночас позивач зауважує, що на відміну від відповідача, АТ “Херсонгаз” втратило майже 50% споживачів лівобережжя Херсонщини, яке наразі окуповане з самого початку повномасштабного вторгнення. 
Між тим позивач повідомляє, що у зв`язку з втратою доступу та втратою повного контролю за основними засобами, які знаходяться на лівобережній частині Херсонщини, товариство звернулось до Головного управління Національної поліції в Херсонській області із заявою від 23.12.2024 № 241223/1014/2348 про втрату контролю і можливість користування майном, дільниць, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях: Генічеське управління; Голопристанська районна дільниця; Каланчацька районна дільниця; Каховська районна дільниця; Дільниця смт. Верхній Рогачик; Дільниця м. Нова Каховка; Скадовська районна дільниця; Олешківська районна дільниця; Чаплинська районна дільниця. 
Разом з тим позивач зауважує, що АТ “Херсонгаз” є тарифним підприємством і кошти, які можуть бути отримані за надані послуги розподілу природного газу встановлюються відповідно до постанови НКРЕКП про встановлення тарифу (який не змінювався з 01.01.2022) і АТ “Херсонгаз”, серед іншого, також має зобов`язання щодо оплати природного газу на користь ГПК “Нафтогаз України” відповідно до постанови КМУ від 6 березня 2022 № 222 у розмірі 33% з кожної отриманої гривні (банківське списання здійснюється в автоматичному режимі, без можливості втручання у цей процес з боку АТ “Херсонгаз”). 
Щодо фінансових показників АТ “Херсонгаз” позивач зауважує, що товариство знаходиться в тяжкому фінансовому стані. При цьому позивача додає, що він теж, як і відповідач, здійснює постійне усунення аварій та ремонт обладнання, необхідність якого викликана пошкодженнями від обстрілів та бойових бій, але у значно більшому розмірі, ніж відповідач. 
Наразі, як вказує позивач, АТ “Херсонгаз” також відповідно до Закону України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування” встановлено заборону на підвищення тарифу на розподіл природного газу. 
Таким чином, на думку позивача, зазначені доводи відповідачем щодо скрутного фінансового становища та наслідків бойових дій не є винятковими у порівнянні з позивачем та не можуть бути підставою для зменшення нарахованих сум санкцій
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.04.2026 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/137/26 та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 29 квітня 2026 р. об 11:00 год.
У судовому засіданні 29 квітня 2026 року судом оголошено перерву до 11 травня 2026 року о 15 год. 30 хв.
Під час розгляду справи по суті 11.05.2026 р. позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, натомість відповідач частково визнав позовні вимоги та просив зменшити розмір пені на 90%.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, Приватне підприємство “Херсонтеплогенерація” звернулося до Акціонерного товариства “Херсонгаз” із заявою від 30.12.2015 р. про приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 1-5478Т, що є додатком № 2 до типового договору розподілу природного газу, визначено ЕІС-код споживача: 56XО0000YCQ1Z00R. При цьому розподіл природного газу здійснюється по наступних адресах об`єктів споживача: 1) м. Херсон, вул. Ушакова, 22/1; 2) м. Херсон, вул.Карбишева, 26; 3) м. Херсон, вул. Кутузова, 2а; 4) м. Херсон, вул. Кримська, 138; 5) м. Херсон, вул. Чорноморська, 25-29.
Так, судом встановлено, що 30.12.2015 року між Акціонерним товариством “Херсонгаз” (оператор ГРМ) та Приватним підприємством “Херсонтеплогенерація” (споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р.
Відповідно до п. 2.1 типового договору за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Пунктом 2.3 типового договору передбачено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України “Про ринок природного газу” та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.
За умовами п. 6.1 типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. 
Згідно з п. 6.2 типового договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.
У п. 6.3 типового договору закріплено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. 
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4 типового договору).
Положеннями п. 6.6 типового договору погоджено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ.
Пунктом 7.2 типового договору передбачено право Оператор ГРМ, зокрема, отримувати від споживача оплату за цим договором.
У п. 7.4 типового договору встановлено, що споживач зобов`язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Положеннями п. 8.1 типового договору закріплено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. 
Відповідно до абз. 1, 3 п. 8.2 типового договору уразі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.
Пунктом 12.1 типового договору передбачено, що цей договір укладається на невизначений строк. 
Якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами (п. 12.2 типового договору).
Так, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу” визначено, що оператор газорозподільної системи – суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
Згідно з пунктом 35 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу” розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
За змістом положень частини 1 статті 37 Закону України “Про ринок природного газу” оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України “Про ринок природного газу” розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем визначено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Так, вищевказаний договір розподілу природного газу є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
На підтвердження надання відповідачу послуг з розподілу природного газу у період 2023-2025 роки позивачем надано до матеріалів позову акти приймання-передачі природного газу та специфікації до відповідних актів, а саме:
- акт № 296-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за січень 2023 р. від 31.01.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.), специфікація до акту; 
- акт № 297-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за лютий 2023 р. від 28.02.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 298-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за березень 2023 р. від 31.03.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 299-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за квітень 2023 р. від 30.04.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 300-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за травень 2023 р. від 31.05.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 301-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за червень 2023 р. від 30.06.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 302-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за липень 2023 р. від 31.07.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 303-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за серпень 2023 р. від 31.08.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 304-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за вересень 2023 р. від 30.09.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.); 
- акт № 305-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за жовтень 2023 р. від 31.10.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.), специфікація до акту; 
- акт № 306-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за листопад 2023 р. від 30.11.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.), специфікація до акту; 
- акт № 307-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за грудень 2023 р. від 31.12.2023 р. на суму 396865,58 грн. (в т.ч. ПДВ 66144,26 грн.), специфікація до акту; 
- акт № 308-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за січень 2024 р. від 31.01.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 309-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за лютий 2024 р. від 29.02.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 310-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за березень 2024 р. від 31.03.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 311-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за квітень 2024 р. від 30.04.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 312-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за травень 2024 р. від 31.05.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 313-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за червень 2024 р. від 30.06.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 314-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за липень 2024 р. від 31.07.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 315-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за серпень 2024 р. від 31.08.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 316-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за вересень 2024 р. від 30.09.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 317-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за жовтень 2024 р. від 31.10.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 318-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за листопад 2024 р. від 30.11.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 319-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за грудень 2024 р. від 31.12.2024 р. на суму 231762,92 грн. (в т.ч. ПДВ 38627,15 грн.); 
- акт № 320-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за січень 2025 р. від 31.01.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 321-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за лютий 2025 р. від 28.02.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 322-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за березень 2025 р. від 31.03.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 323-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за квітень 2025 р. від 30.04.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 324-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за травень 2025 р. від 31.05.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 325-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за червень 2025 р. від 30.06.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 326-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за липень 2025 р. від 31.07.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 327-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за серпень 2025 р. від 31.08.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 328-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за вересень 2025 р. від 30.09.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.); 
- акт № 329-5478-3ТХГ наданих послуг розподілу природного газу за жовтень 2025 р. від 31.10.2025 р. на суму 252633,65 грн. (в т.ч. ПДВ 42105,61 грн.).
Вказані акти наданих послуг розподілу природного газу за період з січня 2023 по жовтень 2025 року підписані оператором ГРМ та споживачем та містять відтиски печаток контрагентів. 
Отже, як вказує позивач, на виконання умов договору № 1-5478Т від 30.12.2015 р. Акціонерним товариством “Херсонгаз” з січня 2023 року по жовтень 2025 року включно було надано, а Приватним підприємством “Херсонтеплогенерація” прийнято послуги з розподілу природного газу. 
В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Отже, прийняття відповідачем послуг з розподілу природного газу від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити надані послуги відповідно до чинного законодавства та умов п. 5.1 договору. 
Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Так, за умовами п. 6.6 типового договору погоджено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів
Статтею 46 ГПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) – на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частини 1 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відтак, із відзиву, наданого відповідачем, вбачається, що відповідач просить суд позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задовольнити, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних задовольнити частково та стягнути у розмірі 167361,77 грн. зі 168335,15 грн. заявлених позивачем. Також відповідач частково визнає позовні вимоги зі стягнення пені у розмірі 1822856,67 грн. з 1832624,33 грн. заявлених. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що ПП “Херсонтеплогенерація” було сплачено на користь позивача – АТ “Херсонгаз” за надані послуги з розподілу природного газу у 2025 році у загальному розмірі 2328970,16 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 2060 від 24.12.2025 р. на суму 528970,16 грн. з призначенням платежу: “плата за послугу розподілу природного газу за 2025 рік згідно дог. № 1-5478Т від 30.12.15 у т.ч. ПДВ 20% 88161,69” та № 2077 від 29.12.2025 р. на суму 1800000,00 грн. з призначенням платежу: “плата за послугу розподілу природного газу за 2025 рік згідно дог. № 1-5478Т від 30.12.15 у т.ч. ПДВ 20% 300000,00 грн.”. 
При цьому відповідач не заперечує неналежне виконання зобов`язань за договором розподілу природного газу № 1-5478Т, зокрема, щодо своєчасної оплати наданих послуг.
Відтак, судом встановлено, що позивачем було виконано свої зобов`язання за типовим договором розподілу природного газу № 1-5478Т від 30.12.2015, тоді як відповідач за надані послуги з розподілу природного газу сплачував з простроченням терміну, при цьому доказів протилежного матеріали справи не містять. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1832624,33 грн. суд зазначає наступне. 
Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (часткова несплата орендних платежів) згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Так, відповідно до абз. 1, 3 п. 8.2 типового договору уразі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.
Частина 2 статті 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Стаття 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
У ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”.
Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно було виконано зобов`язання за договором розподілу природного газу у строки, передбачені п. 6.6 типового договору від 30.12.2015 р., а саме споживач здійснював оплату послуг з простроченням строку, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню відповідно до п. 8.2 типового договору від 30.12.2015 р. 
Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у розмірі 1832624,33 грн., суд вважає його невірним з огляду на необґрунтовано визначену дату початку прострочення, оскільки позивачем не враховано, що відповідно до абз. 3 п. 8.2 типового договору нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором. Також позивачем не враховано, що кінцевим строком нарахування пені за березень, квітень 2025 року є 23.12.2025, при цьому за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року – 28.12.2025. Відтак, судом самостійно здійснено розрахунок пені за заявлений позивачем період, розмір якої становить: 
- на суму боргу за січень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 13.02.2023 року по 26.11.2023 року сума пені становить 142197,48 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 13.03.2023 року по 26.11.2023 року сума пені становить 126975,24 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 34641,26 грн. за період з 27.11.2023 року по 24.12.2023 року сума пені становить 831,39 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 14641,26 грн. за період з 27.11.2023 року по 24.12.2023 року сума пені становить 24,07 грн.;
- за березень 2023 року позивачем вірно нараховано пеню у розмірі 121386,50 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.04.2023 року по 26.12.2023 року;
- за квітень 2023 року позивачем вірно нараховано пеню у розмірі 105223,57 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.05.2023 року по 27.12.2023 року;
- на суму боргу за травень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 12.06.2023 року по 27.12.2023 року сума пені становить 88006,30 грн.;
- за червень 2023 року позивачем вірно нараховано пеню у розмірі 72240,41 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.07.2023 року по 27.12.2023 року;
- на суму боргу за липень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.08.2023 року по 27.12.2023 року сума пені становить 56300,55 грн.;
- на суму боргу за липень 2023 року у розмірі 158675,38 грн. за період з 28.12.2023 року по 28.02.2024 року сума пені становить 8195,32 грн.;
- на суму боргу за серпень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 12.09.2023 року по 13.03.2024 року сума пені становить 66042,96 грн.;
- на суму боргу за серпень 2023 року у розмірі 236040,96 грн. за період з 14.03.2024 року по 27.03.2024 року сума пені становить 2624,83грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.10.2023 року по 27.03.2024 року сума пені становить 57713,00 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 382906,54 грн. за період з 28.03.2024 року по 29.04.2024 року сума пені становить 9928,37 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 352906,54 грн. за період з 30.04.2024 року по 29.05.2024 року сума пені становить 7810,23 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 312906,54 грн. за період з 30.05.2024 року по 24.06.2024 року сума пені становить 5907,61 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 272906,54 грн. за період з 25.06.2024 року по 29.07.2024 року сума пені становить 6785,38 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 232906,54 грн. за період з 30.07.2024 року по 25.08.2024 року сума пені становить 4467,22 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 192906,54 грн. за період з 26.08.2024 року по 26.09.2024 року сума пені становить 4385,20 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 152906,54 грн. за період з 27.09.2024 року по 24.10.2024 року сума пені становить 3041,42 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 112906,54 грн. за період з 25.10.2024 року по 26.11.2024 року сума пені становить 2646,83 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 72906,54 грн. за період з 27.11.2024 року по 24.12.2024 року сума пені становить 1474,07 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 13.11.2023 року по 24.12.2024 року сума пені становить 123128,12 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 25.12.2024 року по 25.12.2024 року сума пені становить 292,77 грн.;
- на суму боргу за листопад 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 11.12.2023 року по 25.12.2024 року сума пені становить 113678,65 грн.;
- на суму боргу за листопад 2023 року у розмірі 166637,70 грн. за період з 26.12.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 122,93 грн.;
- на суму боргу за грудень 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 11.01.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 103781,43 грн.;
- на суму боргу за січень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 12.02.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 54527,61 грн.;
- на суму боргу за лютий 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.03.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 49208,46 грн.;
- на суму боргу за березень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.04.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 43490,38 грн.;
- на суму боргу за квітень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 13.05.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 37829,28 грн.;
- на суму боргу за травень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.06.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 32871,07 грн.;
- на суму боргу за червень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.07.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 27912,87 грн.;
- на суму боргу за липень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 12.08.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 22644,38 грн.;
- на суму боргу за серпень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.09.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 17705,17 грн.;
- на суму боргу за вересень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.10.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 12765,96 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.11.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 7662,11 грн.;
- на суму боргу за листопад 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.12.2024 року по 26.12.2024 року сума пені становить 2722,90 грн.;
- за січень 2025 року позивачем вірно нараховано пеню у розмірі 6195,28 грн. за період з 11.02.2025 року по 24.03.2025 року;
- за лютий 2025 року позивачем вірно нараховано пеню у розмірі 13322,64 грн. за період з 11.03.2025 року по 29.07.2025 року;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 11.04.2025 року по 23.12.2025 року сума пені становить 42102,24 грн.;
- на суми боргу за квітень 2025 року за період з 12.05.2025 року по 23.12.2025 року сума пені становить 48491,82 грн.;
- на суми боргу за травень 2025 року за період з 11.06.2025 року по 23.12.2025 року сума пені становить 42054,85 грн.;
- на суми боргу за травень 2025 року за період з 24.12.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 134,04 грн.;
- на суми боргу за червень 2025 року за період з 11.07.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 36690,71 грн.;
- на суми боргу за липень 2025 року за період з 11.08.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 30039,18 грн.;
- на суми боргу за серпень 2025 року за період з 11.09.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 23387,65 грн.;
- на суми боргу за вересень 2025 року за період з 13.10.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 16521,55 грн.;
- на суми боргу за жовтень 2025 року за період з 11.11.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 10299,15 грн.;
- на суми боргу за листопад 2025 року за період з 11.12.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 3862,18 грн.
Відтак, підлягає стягненню сума пені у розмірі 1817653,33 грн.
Поряд з вказаним відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру пені.
В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що порушення виконання відповідачем зобовязань за договором мало місце під час дії в України воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації, а також те, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, м. Херсон з 01.05.2023 року є зоною активних бойових дій, при цьому в подальшому наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 року цей статус м. Херсона було підтверджено/продовжено. При цьому, не зважаючи на складнощі у здійсненні господарської діяльності, заборгованість за договором відповідачем повністю погашена і не є предметом позову. Крім того, відповідач просить суд врахувати визнання відповідачем позову в частині інфляційних втрат у сумі 497394,68 грн. та 3% відсотків річних у сумі 167361,77 грн., що мають бути задоволені судом, а також важке матеріальне становище відповідача, що підтверджується наданими копіями документів із заборгованості перед ПП “Херсонтеплогенерація”.
Правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями Цивільного кодексу України.
Неустойка має подвійну правову природу - є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Водночас закріплений законодавцем в статті 3 Цивільного кодексу України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
У постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21 викладено висновок про те, що частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови якщо її розмір значно перевищує розмір збитків.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам справи. Так, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені, штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені, штрафу.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).
Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22 дійшов висновку, що норма частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення. Водночас, тлумачення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
Конституцій суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Таким чином, на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21).
Також у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 викладені, зокрема, такі висновки:
- розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків; 
- отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання;
- у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
- у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;
- категорії “значно” та “надмірно”, які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;
- чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір (пункт 7.14); і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер (пункти 7.25-7.30);
- а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Отже, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках. Також чинним, законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань передбачених ст. 230 ЦК України санкцій за порушення грошового зобов`язання є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань.
Відтак, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (п. 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі № 905/1409/21).
За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Господарський суд наголошує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
З урахуванням конкретних обставин даної справи, які мають юридичне значення, господарський суд враховує:
- ступінь виконання боржником основного зобов`язання – відповідачем повністю сплачена сума основного боргу;
- відсутність доказів, які би свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору;
- важким майновий стан відповідача;
- тимчасову окупація м. Херсон та віднесення його наразі до територій, на яких активно ведуться бойові;
- відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання;
- очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, яка становить 1832624,33 грн. з огляду на відсутність основної заборгованості, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання;
- правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання, при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таким чином, дослідивши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, а також приймаючи до уваги відсутність доказів, які би свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов типового договору розподілу природного газу № 1-5478Т від 30.12.2015 р., господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, та виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, вважає справедливим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, можливе зменшення розміру пені до 916312,18 грн. Між тим чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строку оплати за надані позивачем послуги з розподілу природного газу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.
Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату вартості поставленого товару у розмірі 916312,18 грн.
Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 168335,15 грн. та інфляційних втрат у сумі 497394,68 грн. суд зазначає наступне.
Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України. 
Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством. 
Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.
Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати грошових коштів за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 168335,15 грн., суд вважає його невірним з огляду на те, що позивачем не враховано, що кінцевим строком нарахування 3% річних за березень, квітень 2025 року є 23.12.2025, при цьому за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року – 28.12.2025. Відтак, судом самостійно здійснено розрахунок 3% річних за заявлений позивачем період, розмір яких становить:
- на суму боргу за січень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.02.2023 року по 26.11.2023 року сума 3% річних становить 9426,92 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.03.2023 року по 26.11.2023 року сума 3% річних становить 8513,58 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 34641,26 грн. за період з 27.11.2023 року по 24.12.2023 року сума 3% річних становить 79,72 грн.;
- на суму боргу за лютий 2023 року у розмірі 14641,26 грн. за період з 27.11.2023 року по 24.12.2023 року сума пені становить 2,41 грн.;
- за березень 2023 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 8480,97 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.04.2023 року по 26.12.2023 року;
- за квітень 2023 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 7517,06 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.05.2023 року по 27.12.2023 року;
- за травень 2023 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 6523,83 грн. на суму боргу у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.06.2023 року по 27.12.2023 року;
- за червень 2023 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 5545,25 грн. на суму боргу 396865,58 грн. за період з 11.07.2023 року по 27.12.2023 року;
- на суму боргу за липень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.08.2023 року по 27.12.2023 року сума 3% річних становить 4534,05 грн.;
- на суму боргу за липень 2023 року у розмірі 158675,38 грн. за період з 28.12.2023 року по 28.02.2024 року сума 3% річних становить 819,53 грн.;
- на суму боргу за серпень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.09.2023 року по 13.03.2024 року сума 3% річних становить 6028,03 грн.;
- на суму боргу за серпень 2023 року у розмірі 236040,96 грн. за період з 14.03.2024 року по 27.03.2024 року сума 3% річних становить 270,87 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.10.2023 року по 27.03.2024 року сума 3% річних становить 5504,88 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 382906,54 грн. за період з 28.03.2024 року по 29.04.2024 року сума 3% річних становить 1035,73 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 352906,54 грн. за період з 30.04.2024 року по 29.05.2024 року сума 3% річних становить 867,80 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 312906,54 грн. за період з 30.05.2024 року по 24.06.2024 року сума 3% річних становить 666,85 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 272906,54 грн. за період з 25.06.2024 року по 29.07.2024 року сума 3% річних становить 782,93 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 232906,54 грн. за період з 30.07.2024 року по 25.08.2024 року сума 3% річних становить 515,45 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 192906,54 грн. за період з 26.08.2024 року по 26.09.2024 року сума 3% річних становить 505,98 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 152906,54 грн. за період з 27.09.2024 року по 24.10.2024 року сума 3% річних становить 350,93 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 112906,54 грн. за період з 25.10.2024 року по 26.11.2024 року сума 3% річних становить 305,40 грн.;
- на суму боргу за вересень 2023 року у розмірі 72906,54 грн. за період з 27.11.2024 року по 24.12.2024 року сума 3% річних становить 167,33 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2023 року у розмірі 396865,58 грн. за період з 11.11.2023 року по 24.12.2024 року сума 3% річних становить 13341,83 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 25.12.2024 року по 25.12.2024 року сума 3% річних становить 30,31 грн.;
- на суму боргу за листопад 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 11.12.2023 року по 25.12.2024 року сума 3% річних становить 12395,79 грн.;
- на суму боргу за листопад 2023 року у розмірі 166637,70 грн. за період з 26.12.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 13,66 грн.;
- на суму боргу за грудень 2023 року у розмірі 369772,12 грн. за період з 11.01.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 11418,02 грн.;
- на суму боргу за січень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.02.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 6079,03 грн.;
- на суму боргу за лютий 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.03.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 5528,12 грн.;
- на суму боргу за березень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.04.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 4939,21 грн.;
- на суму боргу за квітень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.05.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 4369,30 грн.;
- на суму боргу за травень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.06.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 3780,40 грн.;
- на суму боргу за червень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.07.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 3210,49 грн.;
- на суму боргу за липень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.08.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 2621,58 грн.;
- на суму боргу за серпень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.09.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 2032,67 грн.;
- на суму боргу за вересень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.10.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 1462,77 грн.;
- на суму боргу за жовтень 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.11.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 873,86 грн.;
- на суму боргу за листопад 2024 року у розмірі 231762,92 грн. за період з 11.12.2024 року по 26.12.2024 року сума 3% річних становить 303,95 грн.;
- за січень 2025 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 624,30 грн. за період з 11.02.2025 року по 24.03.2025 року;
- за лютий 2025 року позивачем вірно нараховано 3% річних у розмірі 1289,29 грн. за період з 11.03.2025 року по 29.07.2025 року;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 11.04.2025 року по 29.07.2025 року сума 3% річних становить 2284,09 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 30.07.2025 року по 27.08.2025 року сума 3% річних становить 560,77 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 28.08.2025 року по 28.09.2025 року сума 3% річних становить 500,43 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 29.09.2025 року по 29.09.2025 року сума 3% річних становить 13,83 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 30.09.2025 року по 30.10.2025 року сума 3% річних становить 370,13 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 31.10.2025 року по 26.11.2025 року сума 3% річних становить 222,51 грн.;
- на суми боргу за березень 2025 року за період з 27.11.2025 року по 23.12.2025 року сума 3% річних становить 122,65 грн.;
- на суми боргу за квітень 2025 року за період з 11.05.2025 року по 23.12.2025 року сума 3% річних становить 4713,52 грн.;
- на суми боргу за травень 2025 року за період з 11.06.2025 року по 23.12.2025 року сума пені становить 4069,82 грн.;
- на суми боргу за травень 2025 року за період з 24.12.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 12,97 грн.;
- на суми боргу за червень 2025 року за період з 11.07.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 3550,71 грн.;
- на суми боргу за липень 2025 року за період з 11.08.2025 року по 28.12.2025 року сума пені становить 2907,02 грн.;
- на суми боргу за серпень 2025 року за період з 11.09.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 2263,32 грн.;
- на суми боргу за вересень 2025 року за період з 11.10.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 1640,39 грн.;
- на суми боргу за жовтень 2025 року за період з 11.11.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 996,69 грн.;
- на суми боргу за листопад 2025 року за період з 11.12.2025 року по 28.12.2025 року сума 3% річних становить 373,76 грн.;
Отже, загальна сума нарахованих 3% річних складає 167362,69 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.
Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо повернення грошових коштів, сплачених у якості авансу позивачем, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні втрати. 
Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасну оплату поставленого товару в розмірі 497394,68 грн., та встановлено, що такий розрахунок є помилковим з огляду на невірно визначений сукупний індекс інфляції та дату кінця такого прострочення за період з березня 2025 по грудень 2025 року. З огляду на викладене судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат. Так, за розрахунком суду розмір інфляційних втрат з урахуванням встановленого судом сукупного індексу інфляції за вірний період прострочення складає 499763,91 грн. В свою чергу оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем остаточно в розмірі 497394,68 грн. При цьому господарський суд зазначає, що відповідачем визнано інфляційні нарахування у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства “Херсонгаз” частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулося частково на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача, виходячи із заявленої до стягнення суми заборгованості, та без урахування зменшеного розміру нарахованої пені у розмірі 29788,93 грн. (2482410,70 *29980,25 / 249854,16 грн. * 1,5% * 0,8).

Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства “Херсонгаз” до Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2498354,16 грн. задовольнити частково.
2. СТЯГНУТИ з Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” (73000, м. Херсон, вул. Кутузова, буд. 2А; код ЄДРПОУ 34458071) на користь Акціонерного товариства “Херсонгаз” (73036, м. Херсон, вул. Поповича, буд. 3; код ЄДРПОУ 03355353) заборгованості у загальному розмірі 1582041,99 грн., з яких: інфляційні втрати у сумі 497 394/чотириста дев`яносто сім тисяч триста дев`яносто чотири/грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 168 335/сто шістдесят вісім тисяч триста тридцять п`ять/грн. 15 коп., пеню у сумі 916 312/дев`ятсот шістнадцять тисяч триста дванадцять/грн. 18 коп.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 29 980/двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят/грн. 25 коп.
3. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства “Херсонгаз” до Приватного підприємства “Херсонтеплогенерація” відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 20 травня 2026 р.

Суддя В.С. Петров